КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/7748/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2024 року щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною четвертою статті 190 (чинна до 11 серпня 2023 року) КК України, у кримінальному провадженні №0000855 від 04 листопада 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 19 січня 2025 року включно, але в межах строків досудового розслідування, з урахуванням виконання вимог статті 290 КПК України.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 302 800 грн, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок суду та надати документ, що це підтверджує, слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Отримувач ТУ ДСАУ в м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Києва.

р/р UA1012089.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави обов`язки:

- не відлучатися з м. Вінниці без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, за винятком участі у слідчих та судових діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків визначено до 19 січня 2025 року включно, але в межах строків досудового розслідування, з урахуванням виконання вимог статті 290 КПК України.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нове рішення, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави у мінімальному розмірі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що дане кримінальне провадження відкрито ще 04 листопада 2022 року та досі досудовим слідством не доведено причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого статтею 368 КК України.

Вказує, що з наданих разом з клопотанням матеріалів не простежується зв`язок між ОСОБА_7 та іншими підозрюваними саме в межах вчинення кримінальних правопорушень. При цьому, ОСОБА_7 підтвердив, що йому знайомі дані особи тільки тому, що разом відбували покарання в колонії, ніяких спільних справ він з ним не мав, у злочинному угрупуванні участі не приймав, отримував грошові перекази від ОСОБА_10 , не пов`язані з епізодами за підозрою.

Посилається на те, що судом не взято до уваги те, що злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я, ОСОБА_7 має на утриманні батьків та сина, якому тільки виповнилося 18 років, раніше був судимий, тому чудово розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання.

Уважає, що жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений, а підозрюваному не має сенсу переховуватись від органів слідства, оскільки, враховуючи його попередні судимості, про нього є багато інформації у правоохоронних органів та підозрюваний розуміє. що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може у подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000855 від 04 листопада 2022 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255-1, частиною п`ятою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною четвертою статті 190 (чинна до 11 серпня 2023 року), частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 209 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 255-1 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною четвертою статті 190 (чинна до 11 серпня 2023 року), частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 209 КК України; ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною четвертою статті 190 (чинна до 11 серпня 2023 року) КК України, та ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною четвертою статті 190 (чинна до 11 серпня 2023 року), частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 209 КК України.

09 жовтня 2024 року ОСОБА_7 затримано у порядку статті 208 КПК України.

09 жовтня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною четвертою статті 190 (чинна до 11 серпня 2023 року) КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року у справі №757/46486/24-к відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 листопада 2024 року, без визначення суми застави.

08 листопада 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною четвертою статті 190 (чинна до 11 серпня 2023 року), частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року у справі №757/7405/24-к строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000855 продовжено до 8 місяців, тобто до 23 липня 2024 року, а ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року у справі №757/31040/24-к - до 12 місяців, тобто до 23 листопада 2024 року.

12 листопада 2024 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000855 завершено та розпочато виконання вимог, передбачених статтею 290 КПК України, про що 12 листопада 2024 року особисто повідомлено підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8

21 листопада 2024 року до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною четвертою статті 190 (чинна до 11 серпня 2023 року) КК України, у кримінальному провадженні №0000855 від 04 листопада 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 19 січня 2025 року включно, але в межах строків досудового розслідування, з урахуванням виконання вимог статті 290 КПК України.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 302 800 грн, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок суду та надати документ, що це підтверджує, слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Отримувач ТУ ДСАУ в м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Києва.

р/р UA1012089.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави обов`язки:

- не відлучатися з м. Вінниці без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, за винятком участі у слідчих та судових діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків визначено до 19 січня 2025 року включно, але в межах строків досудового розслідування, з урахуванням виконання вимог статті 290 КПК України.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням встановлення обґрунтованості підозри, суспільної небезпечності інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, продовження існування ризиків відносно ОСОБА_7 , які не відпали з часу застосування запобіжного заходу, та яким не можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, того, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, проте у розумінні положень статті 283 КПК України, не закінчене, здійснюється виконання вимог статті 290 КПК України, наявні обставини, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.

Строк перебування підозрюваного під вартою не виходить за межі розумного, особа перебуває під вартою з 09 жовтня 2024 року.

Крім того, при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя у відповідності до положень статей 177, 178 КПК України врахував, що ОСОБА_26 може переховуватися від слідства та суду, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється, та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, при цьому достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, у матеріалах провадження відсутні; незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у даному провадженні, з урахуванням того, що ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, інших осіб, причетних до вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, може особисто вчинити дії чи схиляти останніх до вчинення дій, спрямованих на примушення вказаних осіб до надання неправдивих показань, здійснювати на них тиск та залякування; продовжити протиправну діяльність з огляду на відсутність у підозрюваного легального джерела доходу та відповідно стабільного заробітку, інкримінування вчинення особливо тяжких злочинів з корисливою метою, а також, що інкримінована ОСОБА_7 діяльність стосувалась заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), здійснювалась, згідно повідомлення про підозру, неодноразово, раніше підозрюваний неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, у зв`язку з чим застосування до нього будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, здобутих у ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучені до клопотання, а саме: протоколами допиту потерпілих ОСОБА_27 від 19 січня 2023 року та ОСОБА_28 від 21 липня 2023 року; протоколом огляду документів від 24 березня 2023 року; протоколами огляду від 06 жовтня 2024 року; протоколами огляду речей від 05 вересня 2023 року, 06 жовтня 2024 року; витягом із тимчасового доступу до речей та документів, отриманих від АТ «Ощадбанк» на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/19908/24-к по карті цивільної дружини ОСОБА_19 - ОСОБА_10 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, проте у розумінні положень статті 283 КПК України, не закінчене, здійснюється виконання вимог статті 290 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, в тому числі його характеристики з місця останнього відбування покарання (зокрема в частині бажання та можливості дотримуватись встановлених правил та покладених обов`язків) та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які з урахуванням стадії кримінального провадження, безумовно зменшились, проте з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та ступеня ймовірності реалізації ризиків, більш м`які запобіжні заходи не зможуть убезпечити від ризику впливу на інших учасників провадження, переховування від органу досудового розслідування, прокурора, суду.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, у відповідності до вимог статей 182, 183 КПК України, обґрунтовано вважав, що з урахуванням стадії провадження (виконання вимог статті 290 КПК України) та того, що інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення не є насильницькими, наявні підстави для визначення підозрюваному на підставі пункту 3 статті 183 КПК України застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 302 800 грн, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною четвертою статті 190 (чинна до 11 серпня 2023 року) КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, що з наданих разом з клопотанням матеріалів не простежується зв`язок між ОСОБА_7 та іншими підозрюваними саме в межах вчинення кримінальних правопорушень; ОСОБА_7 підтвердив, що йому знайомі дані особи тільки тому, що разом відбували покарання в колонії, ніяких спільних справ він з ним не мав, у злочинному угрупуванні участі не приймав, отримував грошові перекази від ОСОБА_10 , не пов`язані з епізодами за підозрою, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, експертів, інших підозрюваних у даному провадженні та продовження протиправної діяльності, а тому доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я, ОСОБА_7 має на утриманні батьків та сина, якому тільки виповнилося 18 років, раніше був судимий, тому чудово розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4