Справа№ 640/4684/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000333 від 23.01.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, осіб на утриманні не маючого, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2

з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

23.01.2019, приблизно о 18:00 годин, ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці, поблизу будинку за адресою: м. Харків, площа 1-го Травня, 1, діючи умисно, маючи умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного зберігання наркотичних засобів, бажаючи цього, з метою особистого зживання, незаконно зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, упакований в один полімерний пакет, який приховував в особистих речах, без мети збуту.

Злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками поліції, які 23.01.2019 в період часу з 19:20 годин до 19:31 годин, в ході огляду місця події і вказаною адресою, вилучили один полімерний пакет, з речовиною рослинного походження зеленого кольору у подрібненому та висушеному стані, масою 5,8015 грам, що містить в своєму складі, згідно з висновком судової експертизи дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» №3/284се-19 від 19.02.2019, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою, в перерахунку на суху речовину 5,2231 грами, який ОСОБА_4 добровільно видав та зберігав при собі без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживаючи ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» незаконно зберігав при собі без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, згідно з постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів».

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення, що йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. Зазначав, що належні висновки для себе зробив і більше подібного не повториться, оскільки він лікувався та перебуває у реабілітаційному центрі вже тривалий час.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України доведена у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

При вирішенні даного питання судом враховані висновки, викладені у Постанові об*єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.02.2025 року по справі №552/4770/19.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, єдиний епізод, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані по особі обвинуваченого, перебування обвинуваченого у розшуку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України, не працевлаштований офіційно, не одружений, проживає в м. Харкові, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, на утриманні дітей не має, в силу ст. 89 КК України не судимий, однак відносно нього перебувають на розгляді кримінальні провадженні в Ленінському районному суді м. Полтави по подіях 2022 року з правовою кваліфікацією за ч.4 ст. 185 КК України, є наркозалежним, однак з його слів вилікувався і більше подібного не повториться.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не заперечував обставин кримінального правопорушення, що сталися з його провини, надав критичну оцінку своїй протиправній поведінці, висловив жаль з приводу скоєного.

Наведене, на думку суду, у повній мірі підтверджує, що обвинувачений дійсно розкаюється у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини, встановлені судом, та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції інкримінованої статті, а саме у вигляді обмеження волі.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним». Підстав для призначення іншого виду покарання суд не вбачає. Перешкод для призначення покарання у вигляді обмеження волі під час розгляду справи суду не надано.

Однак, враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані по особі обвинуваченого станом на теперішній час і повідомлені ним дані про позбавлення залежності від вживання наркотичних засобів, суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_4 вимоги ст. 75 КК України та призначити йому іспитовий строк, звільнивши від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки.

При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в тому числі і в період воєнного часу.

Питання речових доказів визначити на підставі вимог ст. 100 КПК України.

Згідно ст.ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави підтверджені витрати за проведення судових експертизи у загальному розмірі 858 грн.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 309 КК України - у вигляді 2 років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази (наркотичні засоби), вилучені у обвинуваченого та які зберігаються в УЛМТЗ ГУНП в Харківській області (квитанція 9036) знищити після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи №3/284се-19 від 19.02.2019 року у розмірі 858 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1