ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/213/23 Номер провадження 11-кп/814/418/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001033 за апеляційними скаргами прокурора Шишацького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Шишаки Миргородського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України не судимого,
засуджено за ч.1 ст. 121 КК України на 6 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Починаючи з вечірнього часу 14 грудня 2022 року, ОСОБА_10 перебуваючи у квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , де вони декілька годин поспіль розпивали алкогольні напої, приблизно о 01.30 год. 15 грудня 2022 року між ним та ОСОБА_8 виникла сварка на політичному ґрунті, під час якої ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, керуючись неконкретизованим умислом, а саме допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого, так і настання смерті потерпілого, схопив правою рукою кухонний ніж, яким наніс чотири удари в область голови та шиї ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження: рану, що розташована в області передньої поверхні шиї, проникаюча в трахею (гортань) з пошкодженням щитовидної мембрани та тіроїдальної зв`язки; напружений пневмоторакс зліва, яка відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для здоров`я в момент спричинення; рану, що розташована на обличчі з права з переходом на носо-губну ділянку та пошкодженням верхньої губи, проникаюча в верхньощелепову пазуху, яка відноситься до пошкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; рани, що розташована на обличчі зліва та сліпо закінчується в м`яких тканинах; що розташована в області бокової поверхні шиї з права, сліпо закінчується в м`яких тканинах, які як у свої сукупності, так і кожна окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як спричинивши короткочасний розлад здоров`я.

При цьому тілесні ушкодження в області шиї не потягла за собою смерті потерпілого завдяки своєчасному повідомленню ОСОБА_10 про скоєне сусідів за викликом яких на місце події негайно прибули працівники поліції, які забезпечили невідкладне надання потерпілому швидкої медичної допомоги шляхом виклику бригади екстреної медицини.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_10 визнати винуватим за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що доводи обвинуваченого про те, що ОСОБА_10 здійснював самооборону та він відмахувався ножом, не відповідає дійсності, так як у потерпілого сконцеровані порізи на обличчі та шиї у вузькому діапазоні нанесення. При цьому смерть потерпілого не настала лише у зв`язку з наданням йому медичної допомоги.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказували, що приблизно 2.00 год ночі обвинувачений постукав у двері та сказав, що вбив чоловіка, про виклик швидкої медичної допомоги чи поліції не просив. Коли приїхали працівники поліції, обвинувачений працівників поліції впустив не одразу, а коли відкрив двері сказав їм, що на руках у нього не кров, а краска. В день події сказав працівникам поліції, що не знає як це сталося, не вказував, що потерпілий наносив йому тілесних ушкоджень.

При цьому свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 одностайно вказали, що обвинувачений не просив викликати швидку медичну допомогу.

Тому вважає, що вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не вживав дій для вчасного прибуття швидкої медичної допомоги, яка була викликана працівниками поліції після прибуття на місце події.

Потерпілий зазначав, що обвинувачений вдарив його по голові цеглиною і він не міг чинити опір, що підтверджується висновком експерта. Характер виявлених бризок крові свідчить про те, що вони потрапили на поверхню з прискоренням, що на думку прокурора також свідчить про навмисний характер дій обвинуваченого.

Тобто вважає, що обвинувачений усвідомлюючи повною мірою свої дії вчинив 4 удари в область голови та 1 удар в область шиї, що є життєво важливими органами, чим спричинив сильну крововтрату, після чого протягом тривалого часу не надавав медичну допомогу та вважаючи потерпілого померлим, повідомив про це сусідам.

Крім цього вказав, що ОСОБА_10 не працює, зловживає спиртними напоями, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин проти життя і здоров`я людини за наявності обставини, яка обтяжує покарання, відсутні обставини, які пом`якшують покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що суд не врахував, те, що він є учасником АТО, має нагороду, не надав належну оцінку діям потерпілого, який висловлювався позитивно щодо росіян, чим спровокував дії обвинуваченого, тому просить переглянути вирок суду та зменшити йому покарання.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку своєї апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, потерпілого, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

За статтею 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Водночас положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, як визначено ст. 94 КПК, є виключною компетенцією суду, який постановив вирок.

Згідно з положеннями ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його скоєння.

Як встановлено апеляційним судом, зокрема з показань обвинуваченого сам факт спричинення ОСОБА_8 чотирьох ударів ножем за обставин, викладених у вироку, ОСОБА_10 не оспорює. Більше того обвинувачений погоджується, що він взявши ніж почав хаотично наносити удари потерпілому, зокрема в обличчя. Не заперечував і кількість ударів та тяжкість тілесних ушкоджень, завданих потеропілому.

Разом з цим доводи обвинуваченого та висновки суду першої інстанції про відсутність в діянні ОСОБА_10 умислу на спричинення потерпілому смерті, є безпідставними.

Відповідно до судової практики, викладеної у п.п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», закінчений замах на умисне вбивство особи вчиняється з прямим умислом, коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. При вирішенні питання про наявність у діях особи умислу на вбивство суд повинен виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного, що передувала події, їх стосунки. При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Разом із цим, питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції 14.12.2022 під час вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_10 , між ним та обвинуваченим виник конфлікт та обвинувачений почав кричати. Потім встав, взяв цеглину та вдарив нею йому по голові в лобну частину, від чого він втратив свідомість. Удар наніс коли він сидів на стільці. Прийшов до тями в лікарні, де крім цього на його тілі були виявлені ножові поранення. Під час вживання спиртних напоїв були вдвох, ніж знаходився на столі. Свої показання щодо події потерпілий підтвердив під час проведення слідчого експерименту 10.01.2023.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які є сусідами ОСОБА_10 , суду апеляційної інстанції показали, що до них 14.12.2022 о 1.30 год постукав ОСОБА_10 та повідомив, що він вбив чоловіка. Швидку ОСОБА_10 викликати не просив. Поліцію він також не просив повідомити, а кликав їх подивитися на потерпілого. Коли ОСОБА_12 сказав, що він викличе працівників поліції, обвинувачений не заперечував. Оскільки ОСОБА_10 наполегливо стукав в двері, вони викликали поліцію. Свідок ОСОБА_12 показав, що коли приїхали працівники поліція, ОСОБА_16 спочатку не хотів відкривати, просив викликати адвоката, а коли свідок обізвався, він двері відкрив, у квартиру не заходив. Працівник поліції помітив, що руки ОСОБА_10 в крові. Коли зайшли, побачили потерпілого та викликали швидку допомогу. Він чув розмову, що потерпілому нанесені ножові поранення. Також свідки вказали, що коли обвинувачений вживав алкогольні напої то поводив себе шумно, стукав до них у двері.

Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_14 показав, що він приїхав на виклик за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_10 . Коли він відкрив двері, на його руках була кров, яка засохла, розповідав, що між ним та потерпілим стався конфлікт. Свідок викликав швидку медичну допомогу, а сам обвинувачений не просив викликати допомогу для потерпілого.

Допитати свідка ОСОБА_15 в суді апеляційної інстанції, незважаючи на всі зжиті заходи для забезпечення його участі в судовому засіданні, не вдалося. При цьому необхідно наголосити, що учасники провадження не стверджували, що надані суду першої інстанції показання цим свідком не відповідають дійсності.

Крім цього судом апеляційної інстанції дослідженні письмові докази кримінального провадження.

Зокрема, відповідно до протоколу обшуку від 15.12.2022 з додатками у вигляді фототаблиць та оптичного диску з відеозаписом, під час даної слідчої дії з дозволу та в присутності власника ОСОБА_10 проведено обшук в квартирі АДРЕСА_3 , де зафіксовано безлад на кухні у вигляді розкиданих речей та елементів меблів, розбитого посуду на столі, наявність плям та бризок речовини бурого кольору на різних поверхнях кухні (на підлозі, на стінах, меблях, інших речах). На підлозі біля столу виявлено цеглину зі слідами речовини бурого кольору, за умивальником виявлено кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору.

З місця події вилучено ніж, цеглину, декілька елементів одягу та взуття, в якому ОСОБА_10 був одягнутий під час події, пластикову пляшку з під горілки, два непрацюючі мобільні телефон та змиви РБК з різних поверхонь.

На ножі, цеглині, декількох елементах одягу та взутті, належні обвинуваченому, а також на змивах з різних поверхонь та зрізах нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_10 виявлено кров, яка могла походити як від ОСОБА_10 так і ОСОБА_8 за умови наявності в особи зовнішньої кровотечі.

При цьому, будь-яких ушкоджень у обвинуваченого, які б свідчити про те, що кров на вилучених речах та змивах, могла походити від ОСОБА_10 , на час проведення слідчої дії, не встановлено. Не зазначає і сам обвинувачений про наявність на час події у нього ушкоджень, які б супроводжувались зовнішньою кровотечею.

Висновком судово-медичної експертизи № 93 від 03.02.2023 у ОСОБА_8 виявлені такі тілесні ушкодження: рана, що розташована в області передньої поверхні шиї, проникаюча в трахею (гортань) з пошкодженням щитовидної мембрани та тіроїдальної зв`язки; напружений пневмоторакс зліва, яка відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення; рана, що розташована на обличчі зправа з переходом на носо-губну ділянку та пошкодженням верхньої губи, проникаюча в верхньощелепову пазуху, яка відноситься до пошкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розлад здоров`я; рани, що розташовано на обличчі зліва, яка сліпо закінчується в м`яких тканинах; що розташована в області бокової поверхні шиї справа, яка сліпо закінчується в м`яких тканинах, які, як у свої сукупності, так і кожна окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дані тілесні ушкодження могли утворитись не менше ніж від 4-х точок прикладання сили колюче-ріжучого предмета, також, можливо від нанесення ударів ножем, з силою, достатньою для їх утворення, по давності утворення можуть відповідати строку (15.12.2022) та обставинам, вказаним в описовій частині постанови слідчого.

Раньовий канал рани № 1 проходить спереду назад, проникаючи в трахею над щитовидним хрящем.

Раньовий канал рани № 2 проникає в верхньощелепну пазуху.

Тілесних ушкоджень, характерних для самозахисту, на тілі ОСОБА_8 не виявлено.

Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 не могли утворитись при його падінні на площину або виступаючу поверхню, як з наданням прискорення, так і без нього.

Об`єктивних судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження могли бути нанесені в різний проміжок часу, не мається.

Після отриманих тілесних ушкоджень, не виключається втрата ОСОБА_8 свідомості, а тому в цей час є неможливим здійснювати ним активних дій (пересуватись, розмовляти, розбороняти бійку).

Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 міг відчувати біль та померти без надання своєчасної медичної допомоги.

З протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 19.01.2023 з додатком у вигляді оптичного диску з відеозаписом даної слідчої дії вбачається, що під час слідчої дії обвинувачений в присутності захисника та інших учасників розповів та продемонстрував на місці події обставини завдання ним тілесних ушкоджень ОСОБА_17 . Зокрема вказав, що у ніч на 15.12.2022 вживав з ОСОБА_8 спиртні напої у себе на кухні. Побачивши у нього на стіні державний прапор, ОСОБА_8 почав прославляти Росію, її керівництво та армію, не реагував на зауваження ОСОБА_10 з цього приводу та відмовлявся покинути його житло, посилаючись на комендантську годину. В зв`язку з цим ОСОБА_10 наніс йому удар кулаком в груди. Після цього ОСОБА_8 схопив його за одяг в області грудей та намагався нанести удари. Відбиваючись від нього, ОСОБА_10 схопив з кухонної підставки ніж та наніс ним декілька хаотичних, нецілеспрямованих ударів по обличчю та шиї потерпілого. Після того, як потерплий впав, ОСОБА_10 намагався надати йому медичну допомогу, зокрема тримав рану рукою, постукав до сусідів для того щоб вони викликали швидку, оскільки не мав власного телефону.

Відтворені під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 події щодо кількості та локалізації ударів узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз щодо ОСОБА_8 , а саме: з висновку додаткової судово-медичної експертизи № 95 від 03.02.2022 вбачається, що виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли утворитись від ударів ножем в область обличчя та шиї, які обвинувачений ОСОБА_10 показав та відтворив на статисту під час слідчого експерименту.

Необхідно зазначити, що показання ОСОБА_10 про те, що він намагався надати допомогу потерпілому не відповідають дійсності та матеріалам кримінального провадження. Зокрема з показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вбачається, що дійсно о 1.30 год 14.12.2023 до них у двері постував ОСОБА_10 , повідомив про заподіяння смерті іншій особі та запропонував свідкам прийти подивитися, проте він не просив викликати швидку медичну допомогу чи працівників поліції. І лише через наполегливі дії обвинуваченого свідки викликали працівників поліції, щоб вони припинили дії ОСОБА_10 . Коли прибули працівники поліції, ОСОБА_10 не просив їх викликами швидку медичну допомогу та в їх присутності допомоги ОСОБА_8 не надавав. Не були знайдені на місці події і якісь інші засоби, які б свідчили про надання обвинуваченим медичної допомоги потерпілому. Тобто лише завдяки своєчасному наданню медичної допомоги ОСОБА_8 , завдяки виклику свідками працівників поліції, та швидкому прибуттю швидкої медичної допомоги за викликом працівника поліції, останній не помер на місці події.

З вказаного вбачається, що обвинувачений після події не вживав заходів для надання допомоги потерпілому. Крім цього, як зазначали свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 коли приїхали працівники поліції він не хотів їм відкривати двері квартири, а відчинив лише на прохання свідка ОСОБА_12 .

Більше того, з показань обвинуваченого вбачається, що він був впевнений, що заподіяв смерті потерпілому, про що казав свідкам ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відразу після спричинення потерпілому ушкоджень.

Отже, сукупністю досліджених доказів підтверджується, що саме внаслідок умисно спричинених ОСОБА_10 ударів в шию могла настати смерть ОСОБА_8 , яка не настала лише завдяки наданню своєчасної медичної допомоги.

З огляду на вказане, доводи прокурора щодо безпідставної перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України є обгрунтованими.

Отже, колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_10 14 грудня 2022 року, перебуваючи у квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , де вони розпивали алкогольні напої, приблизно о 1.30 год. 15 грудня 2022 року, під час сварки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, схопив рукою кухонний ніж, яким наніс чотири удари в область голови та шиї ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: рани, що розташована в області передньої поверхні шиї, проникаюча в трахею (гортань) з пошкодженням щитовидної мембрани та тіроїдальної зв`язки, що є тяжким тілесним ушкодженням; рани, що розташована на обличчі справа з переходом на носо-губну ділянку та пошкодженням верхньої губи, проникаюча в верхньощелепову пазуху, яка є ушкодженням середньої ступені тяжкості; рани, що розташована на обличчі зліва та сліпо закінчується в м`яких тканинах, що розташована в області бокової поверхні шиї справа, сліпо закінчується в м`яких тканинах, які як у свої сукупності, так і кожна окремо, яка є легким тілесним ушкодженням.

При цьому тілесні ушкодження в області шиї не потягла за собою смерті потерпілого завдяки своєчасному наданню потерпілому медичної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

При призначенні покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який на підставі ст. 89 КК України не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання колегія суддів визнає часткове визнання вини та перебування на військовій службі.

Обставина, що обтяжують покарання: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, наявність обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_10 може бути визначено менш суворе покарання, аніж просить прокурор в апеляційній скарзі.

Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності збільшення обсягу обвинувачення та у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, часткове визнання вини та наявність обставини, яка обтяжує покарання, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_10 покарання, як про це просить обвинувачений в апеляційній скарзі.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Шишацького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2023 року щодо ОСОБА_10 в частині засудження за ч.1 ст. 121 КК України скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2023 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк, з дня отримання копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4