Справа № 584/1023/24
Провадження № 1-кп/584/82/25
УХВАЛА

Іменем України

04.03.2025 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Путивль кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000177 від 08.07.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Ширяєве Путивльського району Сумської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, заміжньої, працюючої на посаді робітника комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва ПП "Карла Маркса-2", раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Путивльського районного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження № 0000177 від 08.07.2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні», затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та з 24.02.2022 на території України ведено в дію воєнний стан у звязку з військовою агресією російської федерації проти України.

07.07.2024 обвинувачена ОСОБА_5 перебувала за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , де останні займалися хатніми справами.

В цей час обвинувачена ОСОБА_5 побачила в кімнаті вітальні гаманець та розуміючи, що у вказаному гаманці можуть бути гроші, в останньої виник злочинний корисливий умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, належними потерпілій ОСОБА_6 , для особистого збагачення.

Реалізуючи свій протиправний корисливий умисел, 07.07.2024 у вечірній час обвинувачена ОСОБА_5 , скориставшись тимчасовою відсутністю нагляду за особистими речами з боку потерпілої та сторонніх осіб, діючи в умовах воєнного стану, розуміючи протиправність та караність своїх дій, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи таємно, перебуваючи в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 з дозволу власниці - потерпілої ОСОБА_6 , умисно викрала грошові кошти в сумі 1400 грн. з гаманця, сховавши їх в кишені шортів.

Після скоєного обвинувачена ОСОБА_5 покинула місце події, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вказаними діями обвинуваченої ОСОБА_5 потерпілій спричинено матеріальної шкоди на суму 1400 грн.

Здійснюючи вказані дії, обвинувачена ОСОБА_5 усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто, діяла з прямим умислом.

Вказані дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В той же час, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність, передбачена ст. 51 КУпАП.

Тобто, з 09.08.2024 змінився розмір викраденого майна, який визначає кримінальну відповідальність за викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вищевказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Згідно даних обвинувального акту обвинувачена ОСОБА_5 вчинила інкримінований їй злочин 07.07.2024.

Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», становив 3028 грн., а 50 відсотків від його розміру - 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 грн. (1514 грн. х 2 = 3028 грн.).

Інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, виходячи із суми викраденого 1400,00 грн, з 09.08.2024 вже не є кримінально караним.

В судовому засіданні, відповідно до положень ч. 3 ст. 479-2 КПК України, поставлено на обговорення питання щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу - у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачена ОСОБА_5 , після роз`яснення судом права заперечувати проти закриття кримінального провадження, надала згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, з огляду на наступне.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На вказаному принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі "Скоппола проти Італії").

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Зміни у законодавстві, внесені Законом України від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, пом`якшують кримінальну відповідальність та поліпшують становище особи, а тому мають зворотну дію у часі.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 7 ст. 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої ст. 284 КПК України постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченої ОСОБА_5 , яка надала згоду на закриття кримінального провадження по обвинуваченню її у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження слід закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд враховує, що втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5 КК України, ст.ст. 100, п. 4-1 ч. 1, ч. 7 ст. 284, ст. ст. 314, 369, 372, 479-2 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 08.07.2024, по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: грошову купюру номіналом 1000 (одна тисяча) гривень серія ЕБ № 6547045, яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - дозволити останній використовувати на власний розсуд, як законному власнику вказаного майна.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1