Справа № 461/1799/25
Провадження № 1-кс/461/1544/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

07.03.2025 м. Львів Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Звенигород Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, пенсіонера, працюючого інженером з охорони праці ВСП «Автодорожній фаховий коледж» Національного університету «Львівська політехніка», одруженого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 24.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

в с т а н о в и в:

07.03.2025 слідчий спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Шептицької окружної прокуратури Львівської області виконувача обов`язків прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» строком на 60 діб, із можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 24.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» та ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні із 05.30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та триває до теперішнього часу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприяння його вчиненню порадами і вказівками, діючи з корисливим мотивом, достовірно знаючи, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та усвідомлюючи, що у ОСОБА_8 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, розробив план незаконного переправлення останнього через державний кордон України, згідно якого ОСОБА_6 зустрічається з ОСОБА_8 , надає йому поради і вказівки та пояснює механізм незаконного переправлення його через державний кордон України, отримує від нього грошові кошти в сумі 17000 доларів США та паспортні дані, за якими здійснюється перевірка на предмет можливої співпраці з правоохоронними органами, після чого попередньо залучені ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення невстановлені досудовим розслідуванням особи безперешкодно перевозять ОСОБА_8 з м. Львова до Закарпатської області, звідки незаконно переправляють через державний кордон України поза пунктами пропуску в Угорщину.

Так, 18.02.2025 під час телефонної розмови з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 запропонував останньому організувати виїзд за межі території України, про що детальніше розповість при особистій зустрічі.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, усвідомлюючи, що у ОСОБА_8 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, під час особистих зустрічей з ОСОБА_8 у приміщенні ВСП «Автомобільно-дорожній фаховий коледж» Національного університету «Львівська політехніка», що за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 2, 19.02.2025 близько о 10:34 год та 04.03.2025 близько 11:07 год повідомив йому про механізм незаконного переправлення через державний кордон України, а саме, що ОСОБА_8 необхідно передати особисто ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 17000 доларів США та копію паспорту для перевірки на предмет можливої співпраці з правоохоронними органами, після чого, у разі успішної перевірки, йому буде повідомлено про дату і час коли до нього додому приїдуть залучені ОСОБА_6 особи, які на автомобілі безперешкодно доставлять ОСОБА_8 в Закарпатську область, де за необхідності поселять в готель, та підвезуть на відстань 100 метрів до державного кордону України, звідки інші особи безперешкодно проведуть його поза пунктом пропуску чи прикордонним контролем через державний кордон України в Угорщину, де допоможуть оформити статус біженця. При цьому ОСОБА_6 гарантував виконання зазначених зобов`язань щодо організації незаконного переправлення через державний кордон, вказуючи зокрема про успішні попередні переправлення інших осіб, а також надав ОСОБА_8 вказівки та поради щодо підготовки до виїзду, дій останнього при переїзді до Закарпатської області та подальшого перетину ним кордону, оформлення документів після перетину кордону.

В подальшому, 06 березня 2025 року близько 13:25 год, ОСОБА_6 , діючи з корисливим мотивом, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України та сприяння в такому порадами і вказівками, перебуваючи в парку поблизу будівлі Львівської обласної військової адміністрації, що за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 18, додатково пояснив, що переправлення останнього буде здійснюватись поза пунктом пропуску через державний кордон, та отримав від ОСОБА_8 обумовлені ним напередодні грошові кошти в сумі 17000 доларів США як винагороду за вчинені незаконні дії, після чого протиправна діяльність ОСОБА_6 була припинена правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприянні його вчиненню порадами і вказівками, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

06.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів ОСОБА_8 ; протоколом негласної слідчої (розшукової) дії; протоколом ідентифікації грошових коштів; протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство дійшло до наступних висновків: наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення є вагомими, належними та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна, що за ступенем тяжкості відноситься, відповідно до ч.5 ст.12 КК України, до тяжкого злочину; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальне правопорушення, його значну суспільну небезпеку, орган досудового розслідування вбачає наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, яким неможливо запобігти у разі перебування підозрюваного на волі, а саме те, що він може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна і це може стимулювати підозрюваного до втечі, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин підозрюваний може незаконно перетнути державний кордон України.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_6 до втечі.

- незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 та інших учасників у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується, зокрема, характером і способом вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному. Також просить врахувати ту обставину, що на даний час в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Відповідно, ОСОБА_6 може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також узгоджувати з ним свої показання та створювати штучні докази непричетності до вчинення інкримінованого злочину.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення. Цей ризик обґрунтовується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Враховуючи викладені вище обставини, можливо зробити висновок, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, у тому числі домашній арешт та особисте зобов`язання, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків.

Згідно ст.183 КПК України, заборон щодо застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Виходячи з вищенаведених обставин, зокрема того, що ОСОБА_6 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за вчинення якого йому загрожує покарання у виді позбавлення волі, вказане кримінальне правопорушення вчинено з корисливих мотивів, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, є 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

На підставі викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та судового провадження, просить клопотання задоволити.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, наведених у ньому та просив задовольнити. Вказав, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, просив застосувати запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного чи його реєстрації. У разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить визначити альтернативний захід у виді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Щодо обґрунтованості підозри зазначив, що на даний час стороною захисту досліджуються наведені у підозрі обставини та додані матеріали, в ході яких надасть покази щодо розкриття даного злочину та встановлення всіх обставин. Також вважає, що органом досудового розслідування не доведені ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного, та такі є лише припущеннями. Просить врахувати характеризуючи дані ОСОБА_6 , а саме що такий раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки, протягом всього життя працював в правоохоронних органах, є інвалідом ІІІ групи, пенсіонером, має постійне місце проживання, має постійне місце роботи та офіційний дохід, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, злочин, який інкримінується підозрюваному не є насильницьким, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має незадовільний стан здоров`я, що потребує постійного та дороговартісного лікування, та постійно перебуває в зоні ризику. Звертає увагу, що матеріали клопотання не містять даних про отримання доходів ОСОБА_6 внаслідок діяльності, яка ставиться йому у провину, грошових заощаджень, наявності у власності його або членів сім`ї цінного майна.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання заперечив. Вважає, що органом досудового розслідування не доведено, що в діях ОСОБА_6 наявний умисел, розробка підозрюваним плану вчинення правопорушення також жодними доказами не підтверджена. Просить врахувати незадовільний стан здоров`я підозрюваного, що унеможливлює застосування відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що органом досудового розслідування не доведені ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного. Зокрема, органом досудового розслідування не враховано, що підозрюваний колишній працівник правоохоронного органу. Щодо ризику впливу на свідка ОСОБА_8 та інших учасників справи, яких окрім ОСОБА_8 немає, вважає, що такий є припущенням. Також, на його думку, у даній ситуації мала місце провокація на вчинення злочину. Розмір застави, про який слідчий просить у клопотанні є явно несумісним з матеріальним становищем підозрюваного, враховуючи його незадовільний стан здоров`я, невизначеність ступеня працездатності тощо.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників. Додатково пояснив, що має вищу освіту, є пенсіонером, працює інженером з охорони праці ВСП «Автодорожній фаховий коледж» Національного університету «Львівська політехніка», одружений, має заробітню плату в розмірі 6000 грн на місяць та пенсію 24000 грн, його дружина працює завідувачем ветлабораторії.

Заслухавши думку прокурора, захисників та підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 24.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно протоколу затримання особи від 06.03.2025, ОСОБА_6 06.03.2025 о 13:27 год. затримано в порядку ст.208 КПК України.

06.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприянні його вчиненню порадами і вказівками, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно змісту статтей 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 24.01.2025 внесені відомості у кримінальному провадженні №0000024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України;

- рапорт начальника 9 відділу ГВ ЗНД Управління СБУ у Львівській області про виявлення кримінального правопорушення від 22.01.2025;

- протоколи допиту свідка ОСОБА_8 від 31.01.2025, 24.02.2025, 03.03.2025;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 06.03.2025;

- протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 19.02.2025;

- протокол огляду та ідентифікації імітаційних грошових коштів від 06.03.2025;

- протокол затримання ОСОБА_6 у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 06.03.2025,

вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_6 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Кримінальне правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі, на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене ним діяння, може спонукати останнього перебуваючи на волі ухилитися (змінити місце проживання, незаконно перетнути державний кордон) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання. Водночас, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також, слідчим суддею враховується обставини кримінального правопорушення в якому ОСОБА_6 пред`явлено підзору, які свідчать про наявність ризику переховування та втечі, в тому числі за межі території України.

На думку слідчого судді існує ризик впливу ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується, зокрема, характером і способом вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному. Також слідчий суддя враховує, що на даний час в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Відповідно, ОСОБА_6 може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також узгоджувати з ним свої показання та створювати штучні докази непричетності до вчинення інкримінованого злочину.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу, слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного, якому станом на день розгляду клопотання виповнилося 66 років, такий має постійне місце проживання, з вищою освітою, пенсіонер, працюює інженером з охорони праці ВСП «Автодорожній фаховий коледж» Національного університету «Львівська політехніка», має заробітню плату в розмірі 6000 грн на місяць та пенсію 24000 грн, одружений, його дружина працює завідувачем ветлабораторії, інвалід ІІІ групи, має незадовільний стан здоров`я, позитивно характеризується по місцю роботи, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження сторони захисту на неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з незадовільним станом здоров`я останнього, є безпідставними, оскільки це не є беззаперечною підставою для обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Згідно з п.2.5 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Відповідно до п.2.7 зазначеного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи вищевказані норми закону, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах слідчих ізоляторів.

Отже, ОСОБА_6 перебуваючи під вартою, не позбавлений можливості у будь-який час звернутися до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання від 06.03.2025, ОСОБА_6 був затриманий 06.03.2025 о 13 годині 27 хвилин в порядку ст.208 КПК України, а тому строк тримання під вартою слід обчислювати із вказаного моменту.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, як приклад рішення від 22.05.2018 року у справі «Гафа проти Мальти», ЄСПЛ зазначає, що оскільки питання, яке розглядається, тобто питання тримання особи під вартою, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення.

На переконання слідчого судді, розмір застави, про який слідчий та прокурор просять у клопотанні, є занадто непомірним для підозрюваного, та підлягає зменшенню з огляду на те, що органом досудового розслідування визначений розмір застави в розмірі 242 240 грн жодними доказами, що стосуються наявності таких коштів в підозрюваного ОСОБА_6 чи його родичів не обґрунтований.

Слідчим суддею беруться до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , а саме те, що такий працює інженером з охорони праці ВСП «Автодорожній фаховий коледж» Національного університету «Львівська політехніка» та є пенсіонером, має заробітню плату в розмірі 6000 грн на місяць та пенсію 24000 грн, його дружина працює завідувачем ветлабораторії, та вважає, що необхідно визначити заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На погляд слідчого судді, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від слідства та суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у підозрюваного бажання сховатися, перешкоди слідству, знищити чи приховати речові докази, впливати на свідків чи не виконувати процесуальні обов`язки.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним або заставодавцем внесений у будь-який момент, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182, 184, 186, 193-194, 196, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 діб, - тобто до 13:27 год. 04.05.2025, із утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 гривень (сто двадцять одна тисяча сто двадцять гривень), яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на депозитний рахунок суду UA0000757 , банк ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, одержувач ТУ ДСА України у Львівській області.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Львівський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_6 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Про внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, до 07.05.2025:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Шептицької окружної прокуратури Львівської області виконувача обов`язків прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 11.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1