Справа № 601/899/25
Провадження № 1-кс/601/196/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2025 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець клопотання старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000123 від 20.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні має малолітню дочку, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

встановив:

Старший слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000123 від 20.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України звернувся із клопотанням, яке погоджене прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування ОСОБА_4 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивується наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку березня 2025 року у ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, всупереч ст. ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 №589, у невстановлений досудовим розслідуванням час 2025 року ОСОБА_4 замовив у соціальних мережах, а саме в телеграм - каналі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP.

В подальшому 20.03.2025 під час проведення оперативно-технічних заходів - огляду, виїмки та затримання кореспонденції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовуючи послуги поштових відділень ТОВ «Нова Пошта» у Тернопільській області, вказуючи наступні відомості щодо відправника або одержувача « ОСОБА_4 » абонентський номер мобільного телефону № НОМЕР_1 , із відділення №1 «Нова Пошта» м. Почаїв зроблено забір із заздалегідь підготовленого прозорого зіп пакету із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка відповідно до Таблиці №1 Списку №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 25,89 грама.

Продовжуючи свою злочинну протиправну діяльність 21 березня 2025 року ОСОБА_4 із поштомату №36617 «Нова Пошта» що по вул. Спортивна, 3А, м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, забрав посилку із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою в перерахунку на діючу речовину 16,67556 грама розмір яких встановлено Таблицею 2 Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу затверджених Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, в особливо великих розмірах, з метою подальшого збуту, однак був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

21.03.2025 ОСОБА_4 , згідно ч. 1, 2 ст. 208 КПК України, затримано за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: проведення оперативно-технічних заходів - огляду та виїмки кореспонденції; висновок експертизи матеріалів речовин та виробів; протоколи допиту свідків.

Слідчий у клопотанні зазначає і підтримується в судовому засіданні прокурором, що відповідно до ст. 177 КПК України підставою до застосування відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти до дванадцяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Крім цього, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, який відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, та усвідомлюючи суворість зазначеного злочину та покарання, передбаченого за його вчинення, підозрюваний ОСОБА_4 може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск на свідків, шляхом погрози він може схиляти свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. на його покази з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, відсутність у нього постійного місця роботи, майновий стан, репутацію, дотримання умов застосування запобіжних заходів.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_4 ..

Беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, наявність перелічених ризиків, застосування запобіжного заходу, тримання під вартою, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання виникненню вищевказаних ризиків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Під час розгляду клопотання захисник та підозрюваний заперечили викладені в клопотанні обставини та вимоги, просять відмовити у його задоволенні, посилаючись на його незаконність і не обґрунтованість підозри, вважають що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого із запобіжних заходів, а тому, в разі їх доведення за висновками слідчого судді.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, з наведених у ньому підстав, підозрюваного та захисника, які заперечили відносно клопотання, приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно задовольнити, відмовивши при цьому у задоволенні клопотання сторони захисту, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, які долучені слідчим до клопотання.

Вказані докази в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів.

Водночас, вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, із середньою освітою, має на утриманні малолітню дочку, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування підтверджено у клопотанні та відповідно і доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбаченого ст. 177 КПК України, для запобігання яких старший слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення - можливість незаконно впливати на свідків, які йому відомі для зміни показань.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летель проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виняткову міру запобіжного заходу протягом певного часу». Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину яких є особливо тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів.

Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги те, що наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, а також те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, вважаю за можливе, у відповідності до вимог ч.4 ст.183 КПК України, не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 20 травня 2025 року.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 23 год. 59 хв. 20 травня 2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 24 березня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1