Справа № 333/2/25
Провадження № 1-кс/333/260/25

УХВАЛА

06 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0007736, відомості про яке внесені до ЄРДР 24.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Путивль Путивльського району Сумської області, громадянина України, має вищу освіту, не одруженого, перебував на військовій службі на посаді старшого стрільця-снайпера 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

06.01.2025 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_7 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0007736, відомості про яке внесені до ЄРДР 24.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 01.07.2023 року №2 військовослужбовця за мобілізацією ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_8 від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_8 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, молодший сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, молодший сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

02.08.2024 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, не з`явився на службу з лікувального закладу до місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 04.01.2025 року (дата самостійного з`явлення до органу досудового розслідування).

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.4 ст. 408 КК України - тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби, з лікувального закладу, вчиненого в умовах воєнного стану.

04.01.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 ; протоколами допиту свідків; іншими матеріалами кримінального провадження.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 408 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри підозрюваного вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме нез`явлення до місця несення служби, яке по своїй суті являється переховуванням від правоохоронних та інших державних органів, а також органів військового управління з метою невиконання обов`язків військової служби.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції ОСОБА_5 задля нівелювання ризику можливості переховуватися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час, у зв`язку із початковим етапом досудового розслідування даного кримінального провадження, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, які враховуючи початковий етап досудового розслідування ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_5 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

Враховуючи процедуру отримання на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 при ухваленні вироку, наслідки злочину, а саме, зниження бойової готовності підрозділу, в умовах воєнного стану та обороноздатності України, підрив військової дисципліни та надання негативного прикладу протиправної поведінки військовому підрозділу, в цілому, в час протистояння відкритій агресії російської федерації, внаслідок самовільного залишення місця служби, сторона обвинувачення вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 неможливо, оскільки, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення у період воєнного стану, у вчиненні якого він підозрюється, є особливо тяжким та вчинене в той час коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, та те, що вказана його протиправна діяльність створює в очах інших військовослужбовців та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних силах України, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просив клопотання слідчого задовольнити та стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що він не переховувався від слідчого, не має наміру скоювати інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків.

До лав ЗСУ був мобілізований у червні 2023 року. У березні 2024 року він отримав поранення: множинні осколкові вогнепальні поранення правої руки та правої ноги, а також перелом п`ясних кісток. Місяць після цього лікувався у м. Харкові, де у подальшому пройшов ВЛК, згідно висновку якої він потребував відпустку після поранення 30 діб, яку він провів вдома за місцем мешкання.

У подальшому, після відпустки, у травні 2024 року він знову пройшов ВЛК, яка зазначила, що йому після поранення необхідно пройти ще реабілітацію 21 день, що він і зробив.

У подальшому, відчував себе погано, тому йому 07.07.2024 року видали направлення для проходження ще одного ВЛК у м. Чернігові.

Він почав проходити ВЛК (був на прийомі у лікарів та здавав аналізи) та мав би обов`язково пройти МРТ. У Чернігові було всього 4 лікарні, де можливо пройти МРТ, але черги були на місяць вперед. Коли він пройшов МРТ та прибув до лікаря, який його туди направив, то з`ясувалося, що пройшов строк по його направленню до ВЛК і необхідно нове направлення.

Коли на початку серпня 2024 року з цим питанням він подзвонив до військової частини, то йому медик повідомив, щоб він прибув до військової частини і тоді вони далі будуть розбиратися.

Він побоявся, що при прибутті до військової частини, його направлять на передову, не враховуючи його поганий стан здоров`я, тому і виріши залишитися вдома. Проходити у подальшому ВЛК він вже не зміг, так як спливли усі строки.

У серпні-вересні 2024 року він перебував за місцем своєї реєстрації у с. Спадщина, Сумської області та проживав разом із сестрою. З вересня почав періодично проживати у м. Києві у своїх друзів. Це було пов`язано із його неофіційною роботою (водієм).

У грудні 2024 року до нього за місцем реєстрації приходили працівники поліції, які повідомили, що він перебуває у розшуку за самовільне залишення військової частини. Це йому передала сестра, так як в той день його вдома не було. Працівники поліції не залишили будь-яких контактних даних, тому він не зміг зв`язатися із ними.

04.01.20245 року його зупинили на блок-посту, коли він повертався додому. Після перевірки поліцейськими його документів, повідомили, що він перебуває у розшуку, викликали працівників ВСП. У подальшому, він приїхав до м. Запоріжжя до слідчого. Про те, що можливо по клопотанню командира бути звільненим від притягнення до кримінальної відповідальності і у подальшому нести військову службу, не знав.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого.Вона зазначила, що прокурор під час судового засідання не довів про наявність ризиків, зазначених у ньому. Підозрюваний має сталі достатні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, тому відсутні підстави для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того ОСОБА_5 самостійно з`явився до органу досудового розслідування та суду. Вважала, що буде доречним, щоб ОСОБА_5 пройшов ВЛК, так як стан його здоров`я після поранення викликає занепокоєння.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 24.12.2024 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.4 ст.408 КК України за фактом ухилення військовослужбовця ОСОБА_5 від подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 (кримінальне провадження №0007736).

24.12.2024 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 визначено (змінено) групу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, в складі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , старший групи ОСОБА_12

06.01.2024 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_13 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0007736 у складі: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , старший групи - ОСОБА_14 .

04.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

У порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 не затримувався.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_12 .

Копію вказаного клопотання та доданих до нього матеріалів захисник та підозрюваний ОСОБА_5 отримали своєчасно (04.01.2025 року).

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Водночас, слідчий суддя зобов`язаний перевірити обґрунтованість підозри, яка містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що у серпні 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 з військової частини НОМЕР_1 надійшла інформація про самовільне залишення місця служби ОСОБА_5 . При встановленні повної інформації було виявлено, що останній не з`явився з лікувального закладу до місця служби, після поранення. Про будь-які поважні причини, за якими ОСОБА_5 міг бути відсутнім, він не повідомляв, жодних документів на адресу військової частини не надсилав. Під час пошукових заходів на території України було встановлено місцезнаходження ОСОБА_5 , після чого запрошено його до ВСП для надання пояснень такої поведінки;

- матеріалами службового розслідування;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована. Доводи захисника та підозрюваного, заявлені на захист прав та інтересів останнього про поважні причини нез`явлення до військової частини обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку.

Водночас, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у судовому засіданні не довели, що маються достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказують останні.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначив, що маються ризики , що ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що він підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2024 року ОСОБА_5 отримав поранення: вибухова травма, вогнепальне осколкове сліпе поранення правої кісті, вогнепальне осколкове сліпе поранення правої гомілки, акубаротравма, закрита черепно-мозкова травма, що підтверджується довідкою про обставини травми №159 від 22.04.2024 року.

Відповідно до виписки із медичної карти хворого №2686, ОСОБА_5 з 23.03.2024 року по 05.04.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня №2 імені проф. О.О. Шалімова» Харківської міської ради, у зв`язку з множинними вогнепальними осколковими пораненнями кінцівок, сліпими пораненнями м`яких тканин правої кісті, правої гомілки, вогнепальним уламковим переломом ІІ ІІІ п`ясних кісток.

Згідно довідки військово-лікарської комісії №2865 від 05.04.2024 року гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_1 проведено медичний огляд ОСОБА_5 . Стан після повторної хірургічної обробки рани правої кісті (03.04.2024 року), ПХО ран (21.03.2024 року) з приводу вогнепальних осколкових поранень кінцівок (21.03.2024 року). ОСОБА_5 потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.

Як вбачається з виписки із медичної карти хворого №1836, ОСОБА_5 з 31.05.2024 року по 24.06.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр «Солоний лиман» Дніпропетровської обласної ради», у зв`язку з вогнепальним 2-3 п`ясних кісток правої кисті з больовим синдромом, нестійкою комбінованою контрактурою 2 та 3 пальців правої кісті з тимчасовим порушенням функції, сліпого поранення м`яких тканин правої гомілки з больовим синдромом та порушенням функції правої нижньої кінцівки.

Відповідно до висновку Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» від 23.07.2024 року, ЕНМГ- ознак порушення проведення по досліджуваним нервам нижніх кінцівок не зареєстровано.

Також встановлено, що з лікувального закладу підозрюваний ОСОБА_5 не повернувся у розташування військової частини. Практично весь цей час проживав зі своєї сестрою за адресою: АДРЕСА_1 , неофіційно працював.

По даному кримінальному провадженню відомості до ЄРДР були внесені 24.12.2024 року, зупинили та повідомили про наявність кримінального провадження

Перебування у розшуку підозрюваного ОСОБА_5 не доведено прокурором та слідчим і не підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання слідчого.

Слідчий суддя також звертає увагу, що ОСОБА_5 не був належним чином викликаний до слідчого до 04.01.2025 року, тобто відсутні будь-які докази з цього приводу (а є повістки, вручені підозрюваному 04.01.2025 року на 06.01.2025 року, 07.01.2025 року та 08.01.2025 року).

Отже, відомостей, які б вказували, що ОСОБА_5 знав про існування даного кримінального провадження, про наявність викликів до слідчого або суду та факти їх ігнорування підозрюваним, під час судового розгляду ні прокурором, ні слідчим, надано не було.

Підозрюваний самостійно з`явився до органу досудового розслідування та до суду (про це також зазначено у клопотанні слідчого).

За таких обставин вважаю, що відсутні обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_5 має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що на даний час, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них. При цьому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

Під час судового розгляду встановлено, що у даному кримінальному провадженні фактично слідчими допитано 1 свідка офіцера відділення організації охорони, патрульно-постової служби та діяльності ВСП у гарнізонах ОСОБА_24 . Від останнього не було заяв про якийсь вплив з боку підозрюваного.

Крім того, посилання слідчого, що ОСОБА_5 може впливати на майбутніх свідків слідчий суддя оцінює критично, так як підозрюваний не скоїв жодних дій, не висловив намірів, які б свідчили про такий можливий вплив. Також, слідчим не зазначено взагалі, чи будуть ще ним або іншим слідчим допитані будь-які особи як свідки у даному кримінальному провадженні.

Також, у слідчого судді є сумніви стосовно цього ризику, враховуючи відношення ОСОБА_5 до повідомленої підозри, так як останній фактично визнає факт неприбуття до військової частини. Тому, за таких обставин, вплив на свідків, вважаю, є навіть нелогічним.

Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення

Слідчий у своєму клопотання взагалі не зазначив яке саме кримінальне правопорушення може вчинити ОСОБА_5 та чим підтверджується зазначений ризик.

За таких обставин вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого у зв`язку з недоведеністю наявності достатніх підстав вважати, що у підозрюваного ОСОБА_5 існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на який вказує слідчий та прокурор.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_7 про застосування по підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0007736, відомості про яке внесені до ЄРДР 24.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного.

Повний текст ухвали складено 08.01.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1