У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000197 від 24.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно,

встановив:

Прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000197 від 24.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000197 за

ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про яке 24.04.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудовим розслідуванням встановлено, що групою осіб організовано схему привласнення земельних ділянок комунальної та державної власності шляхом виготовлення підроблених рішень органу місцевого самоврядування щодо безоплатного надання земельних ділянок у власність цих фізичних осіб, а також шляхом виготовлення та подальшого використання підроблених державних актів про право власності на земельні ділянки.

Повідомив, що до слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт з матеріалами від ст. оперуповноваженого в ОВС 3-го відділу УСР В Закарпатській області ДСР Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_4 , згідно якого встановлено, що до скоєння даного злочину безпосередньо причетний громадянин ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 будучи безпосередньо зацікавленим у отриманні земельних ділянок, розташованих у смт. Солотвино, Тячівського району у приватну власність, однак не маючи на це законних підстав, організував злочинну схему розкрадання земель комунальної власності, шляхом виготовлення та використання підроблених документів, а саме підроблених рішень органу місцевого самоврядування Солотвинської селищної ради.

Зазначає, що ОСОБА_5 використав з метою привласнення земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0687 площею 0,1097 га підроблений витяг з рішення №111 6-ї сесії 22-го скликання Солотвинської селищної ради від 05.09.1995 року та земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0706 площею 0,0809 га підроблений витяг з рішення №230 Солотвинської селищної ради 19-ї сесії 23-го скликання від 27.03.2001 року, в яких були внесені неправдиві відомості щодо надання громадянину ОСОБА_6 у власність для ведення особистого селянського господарства земельних ділянок площею 0,1097 га та 0,0809 га у АДРЕСА_1 , а саме використав дані рішення як підставу для виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. В подальшому продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 залучивши до злочинних дій ОСОБА_6 подали заяву та зареєстрували вказану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, отримавши кадастрові номери :02:002:0687 та :02:002:0706 де, в подальшому зареєстрували власність на цю земельну ділянку за громадянином ОСОБА_6 ..

Окрім цього встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0687 площею 0,1097 га, адреса земельної ділянки: АДРЕСА_1 , цільове призначення: 01.03 Для ведення особистого селянського господарства зареєстрована у Державному земельному кадастрі 28.11.2017 за Заявою про державну реєстрацію земельної ділянки від гр. ОСОБА_6 від 21.11.2017 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробник ТОВ «СОФІЯ-ПРОЕКТ».

Прокурор вказує, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0706 площею 0,0809 га, адреса земельної ділянки: АДРЕСА_1 , цільове призначення: 01.03 Для ведення особистого селянського господарства зареєстрована у Державному земельному кадастрі 23.05.2018 за Заявою про державну реєстрацію земельної ділянки від гр. ОСОБА_6 від 23.05.2018 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробник ТОВ «СОФІЯ-ПРОЕКТ».

Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0687 та :02:002:0706 зареєстровані у Державному земельному кадастрі Державним кадастровим реєстратором ОСОБА_7 ..

Окрім цього, згідно висновку комплексної судової експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи №3855-Е від 27.01.2025 розроблена документація із землеустрою, а саме Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) власника ОСОБА_6 з цільовим призначенням «Для ведення особистого селянського господарства», яка розташована за адресою Закарпатська область, Тячівський район, на території Солотвинської селищної ради, смт. Солотвино, вул. Спортивна, б/н з кадастровими номерами земельних ділянок :02:002:0706 та :02:002:0687 не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

Також встановлено, що відповідно до висновку експерта судово-технічної експертизи документів №4831-Е від 12.12.2024, відбиток печатки «Солотвинська селищна Рада народних депутатів тячівського р-ну Закарпатська область Україна» у витягу із рішення №111 сесії Солотвинської селищної ради народних депутатів шостого скликання від 05.09.1995 нанесений струминним способом друку з використанням друкуючого пристрою, а підпис від імені ОСОБА_8 даному витягу із рішення, нанесений також струминним способом друку з використанням друкуючого пристрою. Щодо іншого документу то відбиток печатки «Солотвинська селищна Рада народних депутатів тячівського р-ну Закарпатська область Україна» у витягу із рішення сесії Солотвинської селищної ради народних депутатів шостого скликання від 27.03.2001 нанесений струминним способом друку з використанням друкуючого пристрою, а підпис від імені ОСОБА_8 у витягу даному витягу із рішення сесії Солотвинської селищної рали народних депутатів шостого скликання від 27.03.2001 нанесений так само струминним способом друку з використанням друкуючого пристрою.

Враховуючи те, що стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:002:0687 та :02:002:0706, є достатні підстави вважати, що вони набуті кримінально протиправним шляхом, були об`єктом кримінально протиправних дій, тобто дані земельні ділянки мають значення речових доказів по даному кримінальному провадженні, а тому з метою запобігання вчинення будь-яких дій спрямованих на їх відчуження, розпорядження та користування прокурор просить на них арешту.

На підстав ч. 2 ст. 172 КПК України, беручи до уваги те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0687 та :02:002:0706, були сформовані з порушенням та передані у власність ОСОБА_6 по документам, які не надавали право на дану реєстрацію, тим більше по документам, які згідно судово-технічної експертизи створені за допомогою друкуючого пристрою, тобто є підробленими, орган досудового розслідування вважає, що існує достатньо підстав для розгляду даного клопотання без повідомлення власників майна, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту даних земельних ділянок.

Прокурор, належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності.

Відповідно до положень ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя на підставі ч.2 ст.172 КПК України вважає за можливе провести розгляд клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

З витягу з ЄРДР вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000197 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про яке 24.04.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до витягів з рішення сесії Солотвинської селищної сільської ради народних депутатів шостого скликання від 27.03.2001 та витягу з рішення №111 сесії Солотвинської селищної сільської ради народних депутатів шостого скликання від 05.09.1995, громадянину ОСОБА_6 надано в приватну власність земельну ділянку розміром 0.09 га та земельну ділянку розміром 0,1097 га.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0687 площею 0,1097 га та земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0706 площею 0,0809 га належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0687 та :02:002:0706 зареєстровані у Державному земельному кадастрі Державним кадастровим реєстратором ОСОБА_7 .

Згідно висновку комплексної судової експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи №3855-Е від 27.01.2025 розроблена документація із землеустрою, а саме Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) власника земельних ділянок з кадастровими номерами :02:002:0706 та :02:002:0687 ОСОБА_6 , не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

Висновком експерта судово-технічної експертизи документів №4831-Е від 12.12.2024 встановлено, що відбитки печатки «Солотвинська селищна Рада народних депутатів тячівського р-ну Закарпатська область Україна» і підписи від імені ОСОБА_8 у витягу із рішення № 111 сесії Солотвинської селищної ради народних депутатів шостого скликання від 05.09.1995 та витягу із рішення сесії Солотвинської селищної ради народних депутатів шостого скликання від 27.03.2001 нанесені струменним способом друку з використанням друкуючого пристрою.

Постановою старшого слідчого від 11.02.2025 вищезазначені земельні ділянки визнано та приєднано в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст. 170-173 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

У відповідності до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема: забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Окрім цього, відповідно до кримінального процесуального закону арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Варто звернути увагу, що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається, якщо слідчий, прокурор доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, а також незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речового доказу, оскільки вказаний об`єкт нерухомого майна являються об`єктом протиправного посягання, що підпадає під ознаки визначені ст.98 КПК України..

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям речового доказу, таке є предметом кримінального правопорушення, та прокурор довів можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні. Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх використання, перетворення, передачі, відчуження, оскільки існують відповідні ризики. Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження використання, перетворення, передачі, відчуження майна, інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч. 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, щодо задоволення вимог клопотання, а саме накладення арешту на земельні ділянки, які є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000197 від 24.04.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України.

Керуючись ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельні ділянки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0687 площею 0,1097 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, яка розташована на території Закарпатської області Тячівського району, смт. Солотвино, вул. Спортивна, б/н.;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0706 площею 0,0809 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, яка розташована на території Закарпатської області Тячівського району, смт. Солотвино, вул. Спортивна, б/н.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1