Справа № 182/5387/24
Провадження № 1-кп/0182/393/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2025 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцїї в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2024 за № 0001123 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, із освітою середньою, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, раніше судимий:

- 09.07.2020 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт;

- 03.11.2021 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389, ст. 71, 72 КК України до 3 місяців 15 днів арешту. Звільнений по відбуттю покарання;

- 28.10.2022 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 09.02.2024 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 2 міс. позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4

(в режимі ВКЗ з власного пристрою),

обвинуваченого ОСОБА_3

(в режимі ВКЗ з ДУ «Криворізька ВК № 80»),

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою за вчинення злочинів проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 3 липня 2024 року ОСОБА_3 в денний час доби (точного часу слідству встановити не виявилося можливим, але не пізніше 14:00 год.) знаходився за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 та користувався мобільним телефоном марки «HYAWEI» модель ele-129, який знайшов 02.09.2024 на лавочці біля будинку № 28 по вул. Трубників у м. Нікополі, який належав ОСОБА_5 , яку ОСОБА_3 не знав. На вказаний телефон почали в соцмережах надходити повідомлення від людей про наміри купити товар, продажем якого займалась власниця телефону ОСОБА_5 та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами.

В подальшому, знаходячись в той самий час в тому самому місці, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), з метою незаконного збагачення, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, діючи повторно, використовуючи мобільний телефон марки «HYAWEI» модель «ele-129», об`єм внутрішньої пам`яті 6/128 Gb, під час телефонної переписки у додатку «VIBER» з потерпілою ОСОБА_6 , яка мала намір придбати дві сукні загальною вартістю 3 400,00 грн., видав себе за продавця товару та запевнив останню, що має в наявності та продасть сукні повідомивши умови оплати.

Після чого потерпіла ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, 3 липня 2024 року о 14:24 год. в якості оплати за товар зі свого карткового рахунку банку Монобанк № НОМЕР_1 перерахувала грошові кошти загальною сумою 3 400,00 грн. на банківську картку «А-Банк» № НОМЕР_2 , оформлену на ОСОБА_7 , якого ОСОБА_3 попросив надати свою банківську картку для перерахування грошей та який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_3 . В подальшому грошові кошти в сумі 3 300 грн. з банківської карти «А-Банк» № НОМЕР_2 , оформленої на ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_3 були перераховані на банківську карту № НОМЕР_3 «А-Банк», яка належить ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_3 та в подальшому вказані кошти перерахував на іншу свою банківську карту № НОМЕР_4 , з якої зняв грошові кошти в банкоматі та в сумі 3 300 грн. передав ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 заволодів шляхом обману (шахрайство) грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 у сумі 3 400,00 грн., чим спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на вказану суму. Грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав у повному обсязі. Суду показав, що влітку, а саме у липні 2024 року у першій половині дня на лавці він знайшов мобільний телефон, коли йшов до свого товариша. Мобільний телефон був марки «HYAWEI» синього кольору. Почав користуватися вказаним телефоном. У додатку «VIBER» почали писати жінки, про те, що хочуть купити сукню, скидали знімки. З однією жінкою він почав переписуватися. Підтвердив, що вказана сукня є, написав номер рахунку для перерахування коштів. Вказав банківський рахунок свого знайомого товариша ОСОБА_9 . ОСОБА_10 сказав, що на його рахунок будуть зараховані грошові кошти. Коли грошові кошти надійшли, він попросив їх перерахувати на іншу банківську картку, так як з банківської карти ОСОБА_11 не можна було зняти грошові кошти. Грошові кошти були перераховані на картку його іншого товариша ОСОБА_8 . Потім він зняв грошові кошти у банкоматі. Скільки саме було грошових коштів на даний час він вже не пам`ятає. Шкоду потерпілій не відшкодував, так як у нього не було такої можливості. Розкаюється у вчиненому.

Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви, просить проводити судовий розгляд справи за її відсутності. Цивільний позов заявляти не буде. Стосовно міри покарання покладається на розсуд суду.

Досліджені в судовому засіданні докази

У судовому засіданні досліджено письмові докази, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася та визнані судом допустимими, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0001123:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09.09.2024 потерпілої ОСОБА_6 , у якій вона просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 03.07.2024 о 14:25 год. у соціальній мережі під приводом продажу жіночого одягу, шахрайським шляхом, зловживаючи довірою заволоділа її грошовими коштами у сумі 3 400 грн., які вона перерахувала на банківську картку в якості оплати. (а.п. 5);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2024, в ході якого свідок ОСОБА_7 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_8 (фото № 1), як особу, яка 03.07.2024 попросила у нього номер його банківської картки для зарахування грошових коштів. Упізнає його за загальними рисами обличчя, формою лоба, носа, вуст, кольором волосся, очей. До протоколу впізнання додано довідку. (а.п. 25-27);

- заява ОСОБА_7 про надання дозволу співробітникам поліції на здійснення огляду його мобільного телефону. (а.п. 28);

- протокол огляду від 09.09.2024 мобільного телефону марки Samsung, добровільно наданого для огляду ОСОБА_7 . Під час огляду вказаного телефону встановлено imei: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 . Під час огляду телефону на робочому столі виявлено мобільний додаток «А-Банк-24». Під час перегляду історії за картковим рахунком № НОМЕР_2 виявлено зарахування грошових коштів у сумі 3 400 грн. з карткового рахунку банку «Мonobank» 03.07.2024 о 14:25 год. Після чого оглядом встановлено переказ грошових коштів з картки № НОМЕР_2 на банківську картку на ім`я ОСОБА_12 у сумі 3 300 грн. Після проведення огляду мобільний телефон повернено власнику - ОСОБА_7 . В ході проведення огляду нічого не вилучалося. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 29-32);

- розписка ОСОБА_7 , про отримання від співробітників поліції належного йому мобільного телефону. (а.п. 34);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2024, в ході якого свідок ОСОБА_8 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 (фото № 1), як особу, яка 03.07.2024 попросила його знайти банківську картку для зарахування коштів. Упізнає його за загальними рисами обличчя, формою носа. До протоколу впізнання додано довідку. (а.п. 42-44).

Оцінка доказів судом

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за якими він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч. 2 ст. 190 КК України).

Також суд ураховує обставини справи та особу винного.

Так, ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих, умисних кримінальних правопорушень (а.п. 66, 73-78), але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої право-слухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний, корисливий злочин. Є працездатною особою, однак офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо (а.п. 72), не одружений, будь яких утриманців не має. У лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває (а.п. 70, 71).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).

При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд вважає рецидив злочинів (п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України).

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.

Також судом ураховується те, що ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення /злочин/, після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до правого висновку об`єднаної палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 06 грудня 2021 року у справі 243/7758/20 (провадження № 51-113кмо 21), для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження 9 лютого 2024 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 міс. Вказаний вирок набрав законної сили 12.04.2024.

На даний час ОСОБА_3 відбуває призначене покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2024 року.

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 3 липня 2024 року, діючи умисно, повторно, заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Тобто, на час ухвалення даного вироку (новий вирок) ОСОБА_3 не відбув частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 9 лютого 2024 року (попередній вирок).

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд вважає необхідним частково приєднати до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2024 року.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановлених даних про особу винного, конкретних обставин справи, свідомого порушення обвинуваченим закону, незважаючи на невідворотність покарання, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, а тому підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішення питання про запобіжний захід

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, запобіжний захід не застосовувався.

На даний час ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 9 лютого 2024 року.

Суд вважає за необхідне зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком строк відбування покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2024 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Речовий доказ:

- мобільний телефон марки Samsung, imei: НОМЕР_7 , який передано на зберігання свідку ОСОБА_7 - залишити останньому.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2024 року і вважати засудженим ОСОБА_3 остаточно до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 місяці.

Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.

Зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком строк відбування покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2024 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речовий доказ:

- мобільний телефон марки Samsung, imei: НОМЕР_7 , який передано на зберігання свідку ОСОБА_7 - залишити останньому.

Процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду м Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1