ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/533/25 Справа № 180/287/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, який не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.01.2008 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 26.03.2010 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуло покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 5.01.2008, та призначено до відбуття 5 років позбавлення волі;

- 24.12.2013 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ч. 1 ст.395 КК України. 31.12.2013 кримінальне провадження повернуто прокурору через невідповідність.

- 30.12.2013 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 289, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 31.03.2016 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України на строк 5 років 11 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано 1 місяці по вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2013 до відбуття покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; Звільнений з місць позбавлення волі 11.10.2016 р. по відбуттю строку покарання,

- 03.02.2021 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 15.11.2024 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, по кримінальному провадженню №0000062, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2025 року, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 20 квітня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року підозрюваному за ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 20 квітня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), з покладенням на нього обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора,суд про зміну свого місця проживання.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року відносно ОСОБА_8 скасувати та ухвали нову, якою клопотання слідчого в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відмовити. Застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги захисник підозрювано вказав, що оскаржена ухвала слідчого судді є помилковою та незаконною.

Вважає, що суд належним чином не перевірив відповідність змісту клопотання вимогам ст. 184 КПК України, в якому не вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Наполягає, що клопотання прокурора не містить доказів доведення наявності зазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає, що ризик у виді можливості вчинити спроби переховуватися від суду, через те що обвинувачення у вчиненні, зокрема тяжкого злочину, а також з огляду на те, що його підзахисний жодним чином не переховувався від органів досудового розслідування і його місцезнаходження було відомим слідству, на даний час втратив свою актуальність.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, стан його здоров`я, наявність міцних соціальних зв`язків, на думку захисту підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту передбачено ст. 181 КПК України, з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , ухвалу слідого судді суду 1-ї інстанції просив залишити без змін.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що дане кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2025 року за № 0000062 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

20.02.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, а також про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, яким слідчий суддя надав належну та повну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Так, слідчий суддя обґрунтовано врахував дані, які вказують на обґрунтовану підозру, а також, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, не працює, має постійне місця проживання, раніше судимий за корисливі злочини, а тому наявні ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді утримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування в судовому засіданні в суді 1-ї інстанції доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 186 КК України, а тому доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Враховано слідчим суддею і практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів апеляційної інстанції ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: особу підозрюваного, його вік та нормальний стан здоров`я, його соціальні зв`язки за місцем мешкання; майновий стан; наявність не знятої та не погашеної в установленому законом порядку судимості, вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення в період іспитового строку, що свідчить про схильність ОСОБА_8 до вчинення корисливих злочинів; приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_8 зможе впливати на потерпілого, свідків з метою зміни ними своїх показань, покинути відомі слідству його можливі місця перебування. Застосування запобіжного заходу у вигляді застави, може спонукати підозрюваного до вчинення нових кримінальних правопорушень. Застосування запобіжних заходів у вигляді поруки неможливе, оскільки матеріали даного провадження не містять жодного звернення про передачу ОСОБА_8 комусь на поруки.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, стороною захисту не доведено можливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки матеріали справи не містять будь-яких підтверджень того, що хтось зможе матеріально забезпечувати підозрюваного ОСОБА_8 , який офіційно не одружений, місця роботи не має, підозрюється у вчиненні інкримінованого йому корисливого злочину під час наявності незнятої та не погашеної судимості за інший корисливий злочин, що свідчить про його схильність до вчинення корисливих злочинів.

Відтак, апеляційний суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою неможливо, оскільки застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам підозрюваного вчинити ним дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею.

Разом з тим, слідчим суддею застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 гривень, та покладенням на підозрюваного обов`язків передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Отже, з урахуванням вагомості наявної підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (злочину), тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, віку і стану здоров`я підозрюваного, його соціальних зв`язків за місцем мешкання; майновий стан; відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях; вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення під час відбування іспитового строку за попереднім вироком суду, слідчий суддя вірно прийшов до висновку про доцільність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування такого запобіжного заходу, судом встановлено не було.

Ураховуючи вищенаведене, доводи сторони захисту про недостатність врахування особи підозрюваного ОСОБА_8 та наявність в нього місця проживання при вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі були враховані слідчим суддею при обранні йому запобіжного заходу.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційна скарга захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, ухвалу слідчого судді суду 1-ї інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4