Справа № 621/3641/24
Пр. № 1-кп/621/117/25
ВИРОК

Іменем України

14 березня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0006091 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси, є громадянином України, має середню освіту, не одруженого, військовослужбовця за контрактом на посаді гранатометника третього мотопіхотного спеціалізованого відділення першого мотопіхотного спеціалізованого взводу другої мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого:

1)вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27.02.2024 за сукупністю злочинів та вироків, передбачених частиною 4 статті 185 частиною, 4 статті 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців; звільнений умовно -достроково ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.06.2024 на підставі ст. 81-1 Кримінального кодексу України, для проходження військової служби.

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду гранатометника третього мотопіхотного спеціалізованого відділення першого мотопіхотного спеціалізованого взводу другої мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 ЗУ «Про оборону України», статей 1,2, 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, статі 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551- ХІV, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Всупереч зазначеному, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду гранатометника третього мотопіхотного спеціалізованого відділення першого мотопіхотного спеціалізованого взводу другої мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконного ухилення від неї, в умовах воєнного стану, в порушення вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 ЗУ « Про оборону України», статей 1,2, 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, статі 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV, за відсутності поважних причин, 14 липня 2024 року, в ранковий час доби, без дозволів командирів, самовільно залишив місце служби у м. Зміїв Чугуївського району Харківської області та поїхав у невідомому напрямку. На місце несення служби ОСОБА_4 не повернувся, перебував поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про свою належність до військової служби про вчинення ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

08 серпня 2024 року ОСОБА_4 , був виявлений та доставлений працівниками військової служби правопорядку до приміщення Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань.

Таким чином ОСОБА_4 з 14 липня 2024 року по 08 серпня 2024 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Зазначеними діями ОСОБА_4 , вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обвинувачений ОСОБА_4 , під час судового розгляду у повному обсязі визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та показав про зазначені вище обставини вчинення ним дезертирства.

Так, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду гранатометника третього мотопіхотного спеціалізованого відділення першого мотопіхотного спеціалізованого взводу другої мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 після конфлікту з побратимами 14 липня 2024 року, без дозволів командирів, самовільно залишив місце служби у АДРЕСА_2 та поїхав за місцем проживання де перебував до часу затримання. Перебував поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про свою належність до військової служби про вчинення ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв.

У вчиненому щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену законом відповідальність.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_4 , є винуватим у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, і його дії суд кваліфікує за частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є особливо тяжким злочином;

- обставини, що пом`якшують покарання, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються: щире каяття;

- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу обвинуваченого, який раніше судимий вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2024 року за сукупністю злочинів, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України та вироків до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців; 14 червня 2024 звільнений умовно-достроково на підставі частини 1 статті 81-1 Кримінального кодексу України для проходження військової служби відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області; під наглядом в психіатричному і наркологічному кабінетах не перебував; військовослужбовець за контрактом на посаді гранатометника третього мотопіхотного спеціалізованого відділення першого мотопіхотного спеціалізованого взводу другої мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 ; не одружений; за місцем проживання характеризується як особа, відносно якої скарги відсутні.

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини 4 статті 408 Кримінального кодексу України.

Остаточне покарання ОСОБА_4 , належить призначити за сукупністю вироків за правилами, передбаченими статтею 71 Кримінального кодексу України.

З метою забезпечення виконання вироку суду до набрання ним законної сили у відношенні ОСОБА_4 , слід залишити запобіжний захід тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання 08 серпня 2024 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 71 Кримінального кодексу України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, призначеного за даним вироком, приєднати 6 місяців, що є частиною не відбутого покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців, призначеного за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2024 року, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Залишити у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання 08 серпня 2024 року.

Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України строк перебування ОСОБА_4 під вартою з 08 серпня 2024 року до набрання вироком законної сили зарахувати до відбутого покарання із розрахунку: один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: