ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/584/25 Справа № 190/2107/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції).

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2024 року про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2025 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2024 року та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання 2 роки обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2022 року остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з постановленим рішенням засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, вважає його незаконним, оскільки порушено його право на захист, так як він не писав жодних заяв щодо розгляду справи без його участі, бо в цей час знаходився на лікуванні поза межами колонії.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, ухвалу суду вважав законною та просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла такого висновку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про постановлення ухвали місцевого суду з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, відповідно частини 5 статті 539 КК України, в ході розгляду питань, які виникають під час та після виконання вироку, у судове засідання викликається засуджений, його захисник, законний представник, прокурор.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За таких обставин, розгляд клопотань відповідної категорії, за відсутністю засудженого, можливий виключно у тому випадку, коли у суду є дані, що підтверджують факт його належного повідомлення про час та дату розгляду клопотання.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до протоколів № 1, 2,4,7 та 11 до Конвенції» говорить, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на захист є фундаментальним правом особи, що гарантується ст. 59 Конституції України та п. 3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод і порушення цього права є несумісним з гарантіями, передбаченими даною статтею Конвенції.

В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст. 20 КПК України, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права засудженого на захист.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

З оскаржуваної ухвали, журналу та технічного запису судового засідання видно, що суд першої інстанції розглянув клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» без участі засудженого, не забезпечивши йому можливості надати пояснення щодо заявленого клопотання.

Разом з цим в матеріалах є заява начебто від засудженого, згідно з якою не міститься точних даних щодо справи, яка буде розглядатись. (а.п.11)

В суді апеляційної інстанції засуджений повідомив, що вказану заяву він не підписував та не направляв, оскільки в цей час перебував на лікуванні поза межами колонії.

Також, крім цього, в матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували факт направлення засудженому повідомлення про дату та час судового засідання до ДУ "Дніпровська УВП (№4)".

Отже, самі по собі матеріали провадження не містять відомостей, які б могли свідчити про як належне повідомлення засудженого стосовно дати та часу розгляду його клопотання так і згоди засудженого на розгляд справи без його участі.

Поряд з цим, оскаржуваним судовим рішенням підтверджено, що суд першої інстанції розглянув клопотання ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» за його відсутності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у цьому кримінальному провадженні було допущено порушення права засудженого на захист, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи доводи апеляційної скарги, вищенаведені норми закону, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 -задовольнити частково.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2024 року скасувати та направити на новий судовий розгляд.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4