Провадження № 1-кс/646/635/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3 ,

захисника : ОСОБА_4 ,

підозрюваного : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ Куп`янського районного ВП ГУНП в Харківській області, погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002599 від «11» жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, фельдшера медичного пункту 3 механізованого батальйону ВОС 879962А, військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України ,

в с т а н о в и в:

12.03.2025 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Куп`янського районного ВП ГУНП в Харківській області, погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002599 від «11» жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 08.05.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та Указу Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.03.2023 №1/240 ОСОБА_5 призваний на військову службу по мобілізації та направлений для її проходження у військову частину НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 37 (по стройовій частині) від 02.03.2023 молодший сержант ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду санітарного інструктора медичного пункту НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 140 (по стройовій частині) від 11.06.2024 молодший сержант ОСОБА_5 призначений фельдшером медичного пункту НОМЕР_2 механізованого батальйону, ВОС 879962А військової частини НОМЕР_1 . Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

10.10.2024 близько 11:30 год. військовослужбовці Збройних сил України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно зі старшим солдатом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , механіком-водієм медичного пункту НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , перебували за місцем тимчасової дислокації, за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними на грунті побутових відносин, раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, яка з вини старшого солдата ОСОБА_7 переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_7 первинно наніс молодшому сержанту ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в область верхньої частини голови з правого боку, спричинивши ОСОБА_5 фізичний біль та не спричинивши тілесних ушкоджень.

У відповідь на вищевказані дії потерпілого ОСОБА_7 у молодшого сержанта ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з мотивів помсти потерпілому ОСОБА_7 за нанесення ним одного удару, що спричинив йому фізичний біль, виник раптовий умисел на спричинення ОСОБА_7 фізичного болю шляхом нанесення тілесних ушкоджень.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, що спрямований на спричинення фізичного болю шляхом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , маючи на меті заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, діючи умисно, усвідомлено, використовуючи ніж, який він завжди носив при собі на поясному ремені, та усвідомлюючи гіпотетичні наслідки своєї дії у виді отримання ОСОБА_7 тілесного ушкодження внаслідок удару ножем по тулубу, здійснив усвідомлений один удар цим ножем в область поперекової ділянки ліворуч ОСОБА_7 , завдавши йому фізичного болю і заподіявши тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №12-14/242-Зм/24 від 14.10.2024, у ОСОБА_7 виявлено ушкодження: одне проникаюче сліпе колото-різане поранення поперекової ділянки ліворуч, з ушкодженням лівої нирки. Вказане тілесне ушкодження утворилося від одноразової дії предмета, що має колюче-ріжучі властивості, індивідуальні особливості якого своїй травмуючий поверхні не відобразилися, можливо, внаслідок нанесення удару ножем нападаючого, з місцем прикладання сили в поперекову ділянку ліворуч потерпілого, і могло бути отримано в строк та при обставинах, вказаних в постанові.

Вищезазначене ушкодження (одне проникаюче сліпе колото-різане поранення поперекової ділянки ліворуч, з ушкодженням лівої нирки ) за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Виходячи із вищезазначеного, удар, який було здійснено ОСОБА_5 , був здійснений із застосуванням значної сили, адже внаслідок такого удару потерпілим ОСОБА_7 було отримано не лише проникаюче поранення (пошкодження поверхневих шарів шкірного покрову, ушкодження м`язової тканини, тощо) а й ушкодження внутрішнього органу - лівої нирки, що, знову ж таки, вказує на те, що даний удар було нанесено умисно.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження.

22.10.2024 р. о 13 год. 24 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.11.2024 року лопотання слідчого СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 по матеріалам кримінального провадження за № 0002599 задоволено та дозволено затримати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

11.03.2025 о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , було затримано в порядку ст. 191 КПК України.

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала, просила задовольнити.

Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що ризики зазначені прокурором є необґрунтованими, просила відмовити в задоволенні клопотанні та визначити заставу.

Слідчий суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

У провадженні СВ ВП № 1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0002599 від 11.10.2024 р. за ч.1 ст.121 КК України.

22.10.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 є осудною особою.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: протоколом огляду місця події від 10.10.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.10.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 11.10.2024; додатковим протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.10.2024; протоколом слідчого експерименту з потерпілим від 18.10.2024; додатковим висновком експерта від 21.10.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 22.10.2024; допитом підозрюваного ОСОБА_5 від 22.10.2024; протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 22.10.2024; рапортом слідчого СВ Куп`янського РВП; рапортом оперуповноваженого ВКП Куп`янського РВП; доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 .

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшлов висновку про наявність обґрунтованої підозри на даній стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за викладених у клопотанні обставин і доводи захисту з даного питання не спростовують висновків слідчого судді.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ст. 177 КПК України, а саме можливість спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих.

Вказаний ризик підтверджуються тим, що ОСОБА_5 проходить військову службу, місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область внаслідок проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідча суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі до семи років, може вдатися до відповідних дій, крам того, зареєстрованого місця проживання та реєстрації підозрюваний не має.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Щодо існування ризиків, передбачених п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст.177 КК України знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурором належним чином не обґрунтовані та не доведені, а вчинення інших кримінальних правопорушень, прокурором обґрунтовано виключно статусом обвинуваченого ОСОБА_5 який є військовослужбовцем.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (сперава «Летельє проти Франції»).

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявних даних про працевлаштування, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину може бути застосований у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абзац 4 п. 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення у випадку неявки підозрюваного до суду достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

З урахуванням майнового стану підозрюваного, який є військовослужбовцем, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд доходить висновку про можливість визначити заставу у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку суду буде достатнім стримулючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Куп`янського районного ВП ГУНП в Харківській області, погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002599 від «11» жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України задовольнити частково.

Обрати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, строком 60 (шістдесят) днів тобто до 10 травня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту винесення ухвали.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Червонозаводського районного суду міста Харкова.

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого та/або прокурора, суду, із встановленою періодичністю; повідомляти слідчого та/або прокурора про зміну свого місця проживання; не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого та/або прокурора; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок Червонозаводського районного суду м. Харкова, має бути наданий уповноваженій особі місця попереднього утримування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 14.03.2025 року о 10 год.30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1