Справа №621/4528/24
Провадження №1-кп/621/336/24
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2024 року. м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

за відсутності потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000641 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту №0000641 від 11.12.2024 ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.

Учасники судового провадження висловили думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України.

У зв`язку з відсутністю клопотань сторін судового провадження питання щодо доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь не вирішувалося.

З`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, виконані інші вимоги частини 2 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.

Наявні підстави для закінчення підготовчого провадження та призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Крім того, до канцелярії суду прокурором ОСОБА_3 було подано письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не може забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

В підготовчому судовому засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав подане письмове клопотання щодо продовження дії строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 з підстав викладених в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Зміївського суду Харківської області від 22 жовтня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час підготовчого засідання сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої.

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківській слідчий ізолятор" у відношенні ОСОБА_4 , було враховано ризики: переховування обвинуваченого від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесені до категорії тяжких корисливих злочинів, за які, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказує на існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду і вчинення іншого кримінального правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд також враховував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не працює, не одружений, що вказує на відсутність таких соціальних зв`язків, які реально гарантують належну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 на свободу.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вище викладене, клопотання прокурора є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

З підстав, передбачених статтею 183 Кримінального процесуального кодексу України, з врахуванням обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , а саме, вчинення відкритого викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, у відношенні особи похилого віку, розмір застави у цьому кримінальному провадженні не визначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 31, 314-317, 177, 181 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні в залі суду на 13 год. 00 хв. 26 грудня 2024.

2. В судове засідання викликати учасників судового провадження.

3. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

4. Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 13 лютого 2025, включно.

5. В частині продовження дії запобіжного заходу ухвала може бути оскаржена д Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченою у цей же строк з моменту вручення їй копії судового рішення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: