Справа № 595/1931/24
Провадження № 1-кп/595/204/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2024 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000260 від 03 жовтня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Переволока, Бучацького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючий, раніше судимого вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 червня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин, покарання відбув 09 жовтня 2023 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за майнові злочини, на шлях виправлення не став, повторно вчинив корисливий злочин, а саме 06 вересня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час дії на території України воєнного стану, у ОСОБА_7 , що перебував за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме спортивного велосипеда сіро-синього кольору із надписом «SNAP SHOT» із житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває у власності ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та доводячи його до логічного завершення, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою збагачення, ОСОБА_7 , 06 вересня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи таємно, умисно, достовірно знаючи, що на території України діє режим воєнного стану, зайшов на територію домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не стежить та він ніким не буде помічений, тобто діючи таємно, шляхом пошкодження дерев`яного вікна, проник через нього у приміщення житлового будинку ОСОБА_4 , звідки таємно викрав спортивний велосипед сіро-синього кольору із надписом «SNAP SHOT», вартістю 3205,00 гривень.

В подальшому ОСОБА_7 через пошкоджене ним дерев`яне вікно покинув житловий будинок ОСОБА_4 із викраденим ним велосипедом, після чого вийшов із території домогосподарства, отримавши при цьому можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном.

Даною крадіжкою ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 3205 (три тисячі двісті п`ять) гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що 14 жовтня 2024 року близько 15:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в одній з кімнат житлового будинку що за адресою: АДРЕСА_1 , побачив паспорт громадянина України на телевізорі марки «Hisense», який там знаходився, виданий на ім`я ОСОБА_5 . У подальшому, маючи вільний доступ до паспорта ОСОБА_5 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його кримінально-протиправні дії не будуть ніким помічені, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, умисно, таємно викрав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Бучацьким РВ УМВС України 27 листопада 1996 року на ім`я ОСОБА_5 , після чого заховав даний паспорт у кишеню свого верхнього одягу, таким чином незаконно заволодів паспортом громадянина України, виданим на ім`я ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_7 із вказаним паспортом вийшов з житлового будинку через вхідні двері та покинув територію вищевказаного домогосподарства, отримавши при цьому можливість володіти, користуватися та розпоряджатися викраденим паспортом громадян України.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконному заволодінні будь-яким способом, а саме шляхом викрадення, паспортом.

05 грудня 2024 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_7 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України у приміщенні Бучацької окружної прокуратури укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 378 КК України, істотних для даних кримінальних правопорушень обставин та покарання, а саме: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку. Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Угодою передбачено наслідки їх укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки їх невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечили щодо затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, яке, відповідно ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілої ОСОБА_4 , потерпілі надали свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості та підтвердили свою згоду на укладення угоди у судовому засіданні.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його активний характер сприяння під час проведення кримінального провадження, спрямований на забезпечення швидкого досудового розслідування, факт повного і безпосереднього визнання винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ряду пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 66 КК України, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, усунення заподіяної матеріальної шкоди у повному розмірі, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд з урахуванням положень ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, забезпечуючи принцип співрозмірності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи позицію сторони обвинувачення та думку потерпілих, а також особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, відсутність в потерпілих будь-яких претензій, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, призначення ОСОБА_7 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а арешт майна - відповідно до ст. 174 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 в користь державного бюджету судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468 - 470, 472 - 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 грудня 2024 року, укладену між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_7 , в присутності захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_7 , згідно ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року, - залишити без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області, № 595/1660/24, від 11 жовтня 2024 року, - скасувати.

Речовий доказ: спортивний велосипед, синьо-сірого кольору, на рамі якого на сірому фоні наявний надпис «SNAP SHOT», який передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/120-24/11609-ТВ від 15 жовтня 2024 року) в розмірі 1989 (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 75 коп.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1