Справа № 466/6266/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ;

представника органу пробації ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька Львівської області подання начальника Львівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про вирішення питання щодо звільнення від відбування покарання засудженого:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Муроване Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24.06.2024,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 начальник Львівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з поданням, в якому просить суд вирішити питання про приведення вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 24.06.2024 у відповідності до Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_6 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24.06.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі із встановленням іспитового строку. Вирок надійшов на виконання до Львівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області 02.09.2024, цього ж дня засуджений ОСОБА_6 поставлений на облік в органі пробації. Разом з тим, 09.08.2024 набув чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень, відповідно вчинення крадіжок на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян декриміналізовано. Зазначає, що відповідно до вказаного вироку ОСОБА_6 вчинив крадіжку на суму, що не перевищує розмір встановлений в ст. 51 КУпАП в теперішній редакції. У зв`язку з цим просить суд вирішити питання звільнення від відбування покарання у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Начальник Львівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні подане подання підтримав з підстав зазначених ньому та просив його задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розгляд подання здійснювати у його відсутності.

У відповідності до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання засудженого з розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши думку прокурора, представника органу пробації, дослідивши подання, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, 18.10.2024 начальник Львівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з поданням, в якому просить суд вирішити питання звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання призначеного вироком суду, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24.06.2024, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме за таємне викрадення товару з прилавку магазину «Рукавичка», чим заподіяв матеріальну шкоду на суму 1195,41 гривень, за що йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він потягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

02.09.2024 до Львівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на виконання надійшла копія вироку від 24.06.2024.

З матеріалів особової справи № 31/2024 засуджений ОСОБА_6 02.09.2024 взятий на облік в уповноваженому органі пробації.

В свою чергу, 09.08.2024 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886- IX, яким було внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна».

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24) зроблено висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У зв`язку зі змінами внесеними до ст. 51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024 року, після 09.08.2024, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2024 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України становив 1514 грн., тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2024 року повинна перевищувати 3028 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вартість викраденого майна (1195,41 грн.) на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів, вчинене ОСОБА_6 діяння не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Беручи до уваги те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_6 майна є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного судом покарання.

А тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 26, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Львівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про вирішення питання щодо звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24.06.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1