Справа № 463/8484/24
Провадження № 1-кс/463/1030/25
У Х В А Л А

про відмову у скасуванні арешту майна

30 січня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000018 від 28.08.2024 року,

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.10.2024 року у кримінальному провадженні за № 0000018 від 28.08.2024 року.

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.10.2024 року у справі № 463/8484/24, накладено арешт на майно, яке 25.09.2024 року було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти у сумі 2665,0 доларів США, купюрами номіналом по 100, 50, 20, 10 та 5 кожна; грошові кошти в сумі 120500,0 гривень, купюрами номіналом по 1000, 500, 200 та 100 кожна; грошові кошти в сумі 50 Євро, купюрою номіналом 50. Вважає, що арешт вказаних грошових коштів підлягає скасуванню, оскільки такі не відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК України та за визначенням не можуть бути речовими доказами. Органом досудового розслідування на сьогоднішній день жодних досліджень із грошовими коштами не проводиться, жодної експертизи щодо них не призначено, що свідчить про те, що вилучені грошові кошти не розглядаються як доказ взагалі. Представник заявника стверджує, що вилучені грошові кошти за умовами шлюбного договору від 05.07.2024 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , належать дружині ОСОБА_5 та є її особистою приватною власністю, набуті у законний спосіб, зокрема, частково, шляхом відчуження перед настанням вказаних вище подій належного їй транспортного засобу за ціною 6000,0 доларів США. Звертає увагу також на те, що сторонами з огляду на неможливість укладення договору купівлі-продажу, було прийнято рішення про відчуження майна у формі нотаріально посвідченої довіреності з правом продажу. Відтак, цілком закономірно, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_5 . Таким чином, на думку заявника арештоване майно повністю вичерпало значення доказів у даному кримінальному провадженні, жодної додаткової доказової бази грошові кошти не містять, не є речовим доказом та конфіскації не підлягають. Вважає, що такі дії органу досудового розслідування призвели до надмірного втручання у право власності заявника та свідчать про безпідставне утримання її грошових коштів, яка не має жодного відношення до кримінального провадження, а тому будь-які докази, які б підтверджували потребу у подальшому збереженні арешту відсутні. Враховуючи наведене, просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.10.2024 року у справі № 463/8484/24 арешт на грошові кошти у сумі 2665,0 доларів США, купюрами номіналом по 100, 50, 20, 10 та 5 кожна; грошові кошти в сумі 120500,0 гривень, купюрами номіналом по 1000, 500, 200 та 100 кожна; грошові кошти в сумі 50 Євро, купюрою номіналом 50 та повернуто їх власнику.

Заявник ОСОБА_5 та її представник - адвокат ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Детектив Територіального управління БЕБ у Львівській області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає за можливим розглянути клопотання про скасування арешту майна за відсутності заявника, її представника та детектива, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні відносно клопотання заперечив, зазначивши, що арешт на майно накладено обґрунтовано. Грошові кошти були вилучені за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 та постановою детектива визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Арешт накладено з метою збереження речових доказів та можливого призначення покарання у виді конфіскації майна, оскільки санкція статті за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна. На даний час обставини досудового розслідування не змінились, потреба у збереженні арешту на майно не відпала, така продовжує існувати.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, матеріали клопотання про арешт майна, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 28.08.2024 року, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.199, ч.2 ст.15 ч.2 ст.199, ч.2 ст.15 ч.3 ст.199, ч.3 ст.199 КК України.

Зазначене кримінальне провадження відкрито за наступних встановлених органом досудового розслідування підстав. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 маючи умисел на придбання, зберігання, перевезення, з метою збуту та збут підроблених грошей (іноземної валюти) всупереч Закону України «Про валюту і валютні операції», у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та обставин, але не пізніше 13.08.2024 року, придбали підроблені грошові кошти (іноземної валюти), а саме долари США. В подальшому, з метою протиправного особистого збагачення, вирішили організувати незаконне зберігання, перевезення, з метою збуту та збут вищевказаних підроблених грошей, шляхом здійснення обміну їх на національну валюту - гривня в пунктах обміну валют, а також під приводом купівлі б/в техніки.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.10.2024 року, накладено арешт на майно, яке 25.09.2024 року було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_13 , а саме: грошові кошти у сумі 2665,0 доларів США, купюрами номіналом по 100, 50, 20, 10 та 5 кожна; грошові кошти в сумі 120500,0 гривень, купюрами номіналом по 1000, 500, 200 та 100 кожна; грошові кошти в сумі 50 Євро, купюрою номіналом 50.

Слідчий суддя постановляючи ухвалу про накладення арешту на дане майно виходив з того, що таке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, є засобами вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів та забезпечення завдань кримінального провадження.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні на даний час триває, підозрюваним повідомлено про підозри.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя зазначає, що матеріали клопотання не містять доказів, які б підтверджували, що вилучені та арештовані грошові кошти належать заявнику ОСОБА_5 та є її особистою приватною власністю. Вказані обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_5 на даний час згідно заявленого клопотання з додатками, права на звернення до суду із вказаним клопотанням. Представником заявника до матеріалів клопотання про скасування арешту майна не долучено жодних нових доказів на підтвердження обставин, зазначених у самому клопотанні, які б не досліджувались слідчим суддею під час накладення арешту, з огляду на наступне.

Так, ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.11.2024 року, залишено без змін ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.10.2024 року про накладення арешту на майно. Постановляючи дану ухвалу та перевіряючи законність рішення слідчого судді, колегія суддів Львівського апеляційного суду встановила, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання детектива про накладення арешту на майно. Слідчим суддею правильно встановлено те, що стороною обвинувачення доведено існування підстав та розумних підозр вважати, що таке майно може бути доказом вчинення кримінальних правопорушень. При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував всі обставини, з яким закон пов`язує накладення арешту на майно, дотримав справедливий баланс між інтересом суспільства та приватним інтересом.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що заявник уже зверталась із аналогічним клопотанням, у задоволенні якого їй було відмовлено. Водночас апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, попереднє клопотання та клопотання про скасування арешту майна, яке розглядається, у своїй більшості є аналогічними за змістом та викладені з одними і тими ж мотивами, тобто мотиви викладені у клопотаннях охоплюють частину мотивів, викладених в апеляційній скарзі, які були розглянуті та враховані при постановленні ухвали апеляційним судом.

Окрім цього, під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно 03.10.2024 року, представником власника майна, також заявлялись аналогічні за змістом мотиви та обставини, які розглядались та досліджувались слідчим суддею та таким надавалась правова оцінка. Інших мотивів та доказів, які б не досліджувались судом та які б підтверджували необґрунтованість накладеного арешту або ж відсутність потреби у подальшому збереженні арешту майна, матеріали клопотання не містять.

Разом з тим, слідчий суддя на даному етапі не приймає до уваги доводи представника заявника, що вилучені грошові кошти належать на праві особистої приватної власності ОСОБА_5 , оскільки згідно з п.9 умов шлюбного договору від 05.07.2024 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , грошові кошти на рахунках в банківських установах, будь-які банківські внески, в тому числі відсотки, нараховані по ним, вважаються особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє ім`я відкрито рахунок в установі банку. Однак, грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_5 , згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.10.2024 року не арештовувались.

Більше того, посилання представника заявника на нотаріально посвідчену довіреність № 2950 від 20.09.2024 року, як на підставу відчуження автомобіля (як часткове джерело походження коштів), не заслуговують на увагу, оскільки така видана ОСОБА_5 на представлення її інтересів іншою особою ОСОБА_14 , в тому числі щодо володіння користування та розпорядження належним їй транспортними засобом та не свідчить про намір його відчужити. Договір купівлі-продажу на даному етапі відсутній, як і докази набуття за даною довіреністю іншою особою права власності на таке майно. В свою чергу, посилання представника заявника на орієнтовану вартість транспортного засобу (як часткове джерело походження коштів), яка вирахувана за допомогою калькулятора розрахунку вартості з мережі Інтернет, а саме сайту «AUTO.RIA» не береться до уваги, оскільки таке без належних та допустимих доказів зводиться до припущень (ймовірно, відтак, закономірно). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Твердження представника заявника про невідповідність вилученого майна критеріям визначеним у ст.98 КПК України слідчим суддею також не береться до уваги, оскільки постановою детектива Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_15 від 26.09.2024 року, виявлені та вилучені грошові кошти під час проведення санкціонованого обшуку, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки такі самі по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, посилання представника заявника на те, що потреба у застосуванні арешту майна відпала, оскільки з грошовими коштами не проводяться слідчі та процесуальні дії, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування на даний час триває, в межах кримінального провадження органом досудового розслідування проводяться слідчі та процесуальні дії.

Потреба у збереженні арешту майна цілком доведена органом досудового розслідування, її законність перевірено судом апеляційної інстанції, грошові кошти з моменту накладення на них арешту продовжують мати суттєве значення у кримінальному провадженні, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для збереження арешту майна.

Таким чином, представником заявника не доведено необґрунтованість подальшого застосування арешту майна. Так, обставини, на які посилається представник не знайшли свого повного підтвердження, оскільки не доведені достатніми належними та допустимими доказами, які б не піддавались сумніву. Матеріали клопотання про накладення арешту на майно містять відомості, які на думку слідчого судді можуть переконати особу, яка не зацікавлена у результатах розгляду цієї справи (об`єктивний спостерігач) у тому, що було вчинено кримінальні правопорушення. Твердження про те, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності власника майна не знайшло свого підтвердження, оскільки при накладенні такого враховано «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав власника майна. Окрім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності особи та інших майнових прав, а лише тимчасово обмежує їх.

Більше того, матеріали клопотання свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Беручи до уваги наведене вище, а також те, що на даний час існує об`єктивна необхідність у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовано обґрунтовано, так як досудове розслідування вказаного кримінального проводження триває, проводяться слідчі та процесуальні дії, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170, 171, 173, 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна - грошових коштів у сумі 2665,0 доларів США, купюрами номіналом по 100, 50, 20, 10 та 5 кожна; грошових коштів в сумі 120500,0 гривень, купюрами номіналом по 1000, 500, 200 та 100 кожна; грошових коштів в сумі 50 Євро, купюрою номіналом 50, у кримінальному провадженні за № 0000018 від 28.08.2024 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1