МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2666/24
Провадження № 1-кп/945/277/24
Ухвала

Іменем України

27 грудня 2024 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клинове Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходив військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

12 листопада 2024 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора та просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Також, звернувся до суду з клопотанням про зміну умов тримання під вартою з утримання в Миколаївському слідчому ізоляторі на тримання під вартою в умовах гауптвахти.

Захисник у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; заперечував проти клопотання обвинуваченого вказуючи на те, що стаття, за якою наразі обвинувачується ОСОБА_5 , не передбачає застосування відносно нього ніякого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

Заслухавши сторін кримінального провадження та вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку сторони захисту щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому, а також клопотання обвинуваченого про зміни умов тримання, судом встановлено таке.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 19.07.2024 приблизно о 17 годині, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», самовільно залишив тимчасове місце дислокації підрозділу, тобто несення служби, поблизу с. Михайлівка Миколаївського району Миколаївської області та незаконно перебував поза його межами проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, до 13 години 40 хвилин 18.09.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, у тому числі: згідно з п. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду; згідно з п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків; згідно з п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частинами 1, 2 статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та позицію сторони захисту щодо можливості зміни такого запобіжного заходу, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має молодий вік, задовільний стан здоров`я, не має родини та утриманців.

ОСОБА_5 неодноразово судимий та відбував покарання у місцях позбавлення волі; у травні 2024 року був звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, для проходження військової служби за контрактом на підставі ст. 81-1 КК України та наразі обвинувачується у вчиненні військового кримінального правопорушення у період умовно-дострокового звільнення. У зв`язку з викладеними обставинами суд, поміж іншого, враховує і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

ОСОБА_5 за місцем служби характеризується негативно; відповідно до медичної характеристики є здоровим.

Сторона захисту правом збирання та подання до суду документів та інших доказів, в порядку визначеному ст. 22 КПК України, не скористалась.

З огляду на викладене, є підстави вважати, що у обвинуваченого наявні і продовжують існувати ризики переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, суд відкидає ризик, визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки свідки сторони обвинувачення вже допитані у попредньому судовому засіданні.

Однак, зазначені вище ризики, які продовжують існувати, не зменшилися, є суттєвими і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, відносно останнього слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому, при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не вбачав підстав для визначення розміру застави, а відтак вони відсутні і при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу.

Щодо позиції сторони захисту про можливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, суд враховує таке.

Частиною 8 статті 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України визначено, що запобіжним заходом є, серед інших, тримання під вартою.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що ризикам наявним у обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо запобігти в умовах застосування до обвинуваченого запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, у тому числі особистого зобов`язання та домашнього арешту, з огляду на імперативні положення, передбачені ч. 6 ст. 176 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскільки, з ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2024 року про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідує, що кінцевий строк дії цієї ухвали 14 січня 2025 року (включно) і відомості щодо скасування запобіжного заходу ОСОБА_5 у матеріалах кримінального провадження відсутні, отже вказана ухвала не припинила своєї дії, і строк тримання Анд ОСОБА_6 під вартою ще не сплив.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується 14 січня 2025 року, на шістдесят днів - до 14 березня 2025 року (включно).

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну місця попереднього ув`язнення, а саме: змінити тримання ОСОБА_5 у Державній установі Миколаївський слідчий ізолятор на утримання на гауптвахті, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, то судом враховане таке.

Зі змісту частин 1-3 статті 4 Закону України Про попереднє ув`язнення слідує, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

У період дії воєнного стану в Україні та протягом двох років після його припинення чи скасування взяті під варту військовослужбовці можуть триматися в окремих ізольованих приміщеннях казарменого типу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Порядок і термін тримання осіб, взятих під варту, в ізоляторі тимчасового тримання, на гауптвахті, окремих ізольованих приміщеннях казарменого типу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України визначаються законодавством України.

Зі змісту ч. 1 ст. 196 КПК України слідує, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Частиною 4 статті 196 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Отже, вказане свідчить про те, що положеннями ст. 196 КПК України не передбачено, що суд визначає місце, де особа повинна утримуватись під вартою.

За викладених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну умов тримання.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 205, 331, ст. 369, ч. 1 ст. 372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без можливості внесення застави.

Строк дії даної ухвали закінчується 14 березня 2025 року (включно).

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну умов тримання.

На ухвалу щодо продовження строку дії запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення ухвали. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1

27.12.2024