Справа № 553/1974/22
Провадження № 1-кп/953/300/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

секретар судового засідання ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору та закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 23.02.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Перевальська Луганської області,проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харків, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ;

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.3 ст.146 КК України, колегія суддів

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 23.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.3 ст.146 КК України.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_5 29 серпня 2022 року подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, у тому числі ст. 7 та ч. 6 ст. 9 КПК України.

На обґрунтування клопотання захисник зазначає таке.

13.06.2022 прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_11 було надано слідчому СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 доручення про повідомлення учасникам кримінального №0000065 від 23.02.2021 про завершення досудового розслідування та здійснення відкриття матеріалів досудового розслідування. 23.06.2022 на офіційну електронну адресу захисника надійшов запит про надання доступу до матеріалів захисту в порядку ст. 290 КПК України за підписом прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 від 17.06.2022 та відскановані матеріали кримінального провадження №0000065 загальним розміром 1,66 ГБ. Однак захисник не отримував повідомлення про завершення досудового розслідування та не надавав своєї згоди на отримання в електронному вигляді вказаних документів, крім того, вказані документи були направлені захиснику не з офіційної адреси органу досудового розслідування без їх реєстрації як вхідної кореспонденції, тобто в порушення Інструкції з діловодства в органах прокуратури України. На думку захисника, з наведеного слідує, що його як захисника ОСОБА_8 в порушення вимог ч. 1 ст. 290 КПК України не було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, в порушення ч. 2 ст. 290 КПК України йому не було надано доступу до матеріалів досудового розслідування, в порушення вимог ч. 3 ст. 290 КПК України йому не було надано доступу та можливості скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них.

24.06.2022 на офіційну електронну адресу захисника надійшов відсканований обвинувальний акт, затверджений та підписаний прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , та реєстр матеріалів досудового розслідування загальним розміром 4,03МВ. Однак захисник не надавав своєї згоди на отримання в електронному вигляді вказаних документів, крім того, вказані документи були направлені захиснику не з офіційної адреси органу досудового розслідування без їх реєстрації, як вхідної кореспонденції, тобто в порушення Інструкції з діловодства в органах прокуратури України. Тобто, на думку захисника, з наведеного слідує, що прокурором не вчинено процесуальну дію не надано йому, як захиснику ОСОБА_8 , під розписку обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000065 від 23.02.2021.

На підтвердження завдання матеріальних збитків потерпілим в обвинувальному акті містяться посилання на три звіти про оцінку вартості нерухомого майна. При цьому, обвинувальний акт не містить відомостей про розмір витрат на їх проведення, а в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє підтвердження того, що їх виконано за дорученням сторони кримінального провадження.

Крім того, в обвинувальному акті міститься посилання на висновок судово-медичної експертизи, яким начебто встановлено нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 , однак немає посилань на інші докази, та, як наслідок, на підставі чого було зроблено висновки обвинувачення є об`єктивно незрозумілим, а тому дані обвинувального акту не є фактичними, а є припущеннями та домислами, що є порушенням ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Також в порушення вимог п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить відомостей про розмір витрат на проведення семантико-текстуальної експертизи писемного та усного мовлення, проведення якої було призначено за клопотанням сторони захисту.

Формулювання обвивання повинно гуртуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вину, мотив і мету його вчинення, факти які впливають на ступінь його тяжкості, тощо. Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак. Однак в даному обвинувальному акті ці вимоги не виконані, роль кожного обвинуваченого в порядку ст.27 КК України не визначена, а тому такий обвинувальний акт має бути повернутий прокурору.

В обвинувальному акті містяться численні категоричні ствердження про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень без доведення факту скоєння злочину вироком суду, що є неприпустимим та порушує ст. 62 Конституції України, а також п. 10 ч. 1 ст. 7 і ст. 17 КПК України щодо презумпції невинуватості.

Також в обвинувальному акті відсутні обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, що є також підставою для повернення такого акту прокурору.

З наведених в обвинувальному акті фактичних обставинах не вбачається того, що обвинувачені заволоділи майном потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 шляхом обману (шахрайства), у великих розмірах та у складі організованої групи. Також в обвинувальному акті не зазначена відсутня суб`єктивна сторона шахрайства та вимагання, які інкримінуються обвинуваченим а також відсутні кваліфікуючи ознаки вимагання за ч. 4 ст. 189 КК України, оскільки потерпілому ОСОБА_14 не завдано будь-якої майнової шкоди або тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, з наведених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення не вбачається незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_14 , вчиненого з корисливих мотивів, з заподіянням потерпілому фізичних страждань та спричинення тяжких наслідків.

Захисником обвинуваченої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_17 , яка наразі не приймає участі у даному кримінальному провадженні в якості захисника, також 03.10.2022 подавалось до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав аналогічних тим, які викладені захисником ОСОБА_5 в його клопотанні про повернення обвинувального акту. Клопотань про повернення обвинувального акту прокурору від обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не надходило.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_5 29 серпня 2022 року також подано клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На обґрунтування клопотання захисник зазначає таке.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, однак заборона закривати провадження щодо зазначених категорій злочинів не відповідає засадам презумпції невинуватості, вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, змісту рішення КСУ №15-рп/2004 та загальним засадам кримінального провадження.

Строк досудового розслідування за тяжкими і особливо тяжкими злочинами до дня повідомлення про підозру обмежений 18 місяцями та може бути неодноразово продовжений на 6 або 12 місяців; строк досудового розслідування з дня повідомлення особі про підозру обмежений 2 місяцями і може буди продовжений максимум до 12 місяців внаслідок виняткової складності провадження. Захисник зазначає, що відповідно до статті 294 незалежно від повідомлення про підозру строк усього досудового розслідування може бути продовжений максимум до 12 місяців.

Датою внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000065 є 23.02.2021.

06.10.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні № 0000065 від 23.02.2021.

Захисник зазначає, що у кримінальному провадженні без повідомлення про підозру сплинув строк 7 місяців та 11 днів, на наступний день після спливу цього строку ОСОБА_8 повідомлено про підозру, а відтак досудове розслідування має бути закінчено протягом 2 місяців з дня повідомлення про підозру. З моменту повідомлення ОСОБА_8 про підозру 06.10.2021 строк досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні міг бути максимально продовжений до 4 місяців 20 днів з дня повідомлення про підозру, оскільки строк усього досудового розслідування злочину може бути продовжений максимум до 12 місяців внаслідок виняткової складності кримінального провадження.

Відповідно, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 від 23.02.2021 від 23.02.2021 року закінчився 23.02.2022 року, а отже ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_18 від 29.12.2021 року у справі 953/21356/21 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № № 0000065 від 23.02.2021 до шести місяців, тобто до 06.04.2022 року відповідно, не відповідає вимогам КПК України, а отже таке кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 184 КПК України.

04.04.2022 року постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_19 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 від 23.02.2021 до дев`яти місяців, тобто до 06.07.2022 року.

13.07.2022 року захисник направив адвокатський запит до голови Київського районного суду м. Харкова, в якому, окрім іншого просив повідомити та надати відомості щодо можливості або неможливості слідчими суддями Київського районного суду м. Харкова здійснювати правосуддя під час дії воєнного стану, у період з 15.03.2022 року по 15.04.2022 року, зазначити ПІБ слідчих суддів. Також захисник просив повідомити та надати відомості щодо розпоряджень Верховного Суду щодо зміни територіальної підсудності Київського районного суду м. Харкова у період з 15.03.2022 року по 15.04.2022 року.

Листом Київського районного суду м. Харкова №03-08/І-67 від 19.07.2022 року на питання, зазначені у адвокатському запиті, окрім іншого було повідомлено, що на час дії воєнного стану територіальна підсудність Київського районного суду м. Харкова не змінювалась, суд працює в штатному режимі, слідчими суддями здійснюється правосуддя з розгляду судових справ. Відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3», у період з 15.03.2022 року по 15.04.2022 року справи у кримінальних провадженнях розподілялись на суддю ОСОБА_2 та ОСОБА_20 ..

Спираючись на вищезазначене, захисник стверджує, що постанова заступника Генерального прокурора ОСОБА_19 від 04.04.2022 року, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 від 23.02.2021 до дев`яти місяців, тобто до 06.07.2022 року, прийнята з порушенням приписів п. 1 ч. 3 ст. 294 КПК України, а саме не уповноваженою особою; та є додатковою підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

15.09.2022, 29.09.2022 та 18.01.2023 прокурор ОСОБА_11 надав суду письмові заперечення на клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, зі змісту яких слідує таке. Прокурор просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що в обвинувальному акті міститься окремий розділ щодо витрат на експертизи, в якому зазначено, що у кримінальному провадженні маються витрати, пов`язані із проведенням експертиз. Сторона обвинувачення також зазначає, що і ОСОБА_7 і ОСОБА_8 є активними учасниками організованої групи, тобто були безпосередніми виконавцями всіх інкримінованих їм злочинів, про що зазначено в обвинувальному акті, у зв`язку із чим їх дії додатковій кваліфікації за ст. 27 КК України не підлягали. В обвинувальному акті конкретно наведено в чому саме полягав умисел учасників групи на заволодіння квартирами та в чому саме полягала шкода, завдана ОСОБА_14 ..

Крім того, сторона обвинувачення зазначає, що направлення обвинувального акту адвокату на його адресу електронної пошти не є підставою для повернення акту, оскільки відповідно до ст. 291 КПК України до суду надається лише розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, яка стороною обвинувачення додана.

Щодо порушення права адвоката на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження шляхом надання йому матеріалів провадження лише у відсканованому вигляді прокурор зазначає, що у ОСОБА_8 було 2 захисники адвокат ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_21 . Адвокат ОСОБА_21 особисто ознайомився із матеріалами кримінального провадження у повному обсязі, адвокат ОСОБА_5 перебував в евакуації, у зв`язку із чим реалізував своє право на ознайомлення зі всіма матеріалами шляхом ознайомлення із ними дистанційно. Зазначений порядок ознайомлення захисником погоджувався зі слідчим.

Окрім того, прокурор ОСОБА_11 зазначив у тому числі, що витрати на проведення судових оціночно-будівельних експертиз та семантико-текстуальної експертизи в обвинувальному акті не зазначалися у зв`язку із не проведенням цих експертиз експертною установою. Витрати на проведення 3 звітів про оцінку вартості нерухомого майна в обвинувальному акті не зазначалися у зв`язку із тим, що вказані експертні дослідження проведені за рахунок правоохоронного органу.

29.09.2022 та 18.01.2023 прокурор ОСОБА_11 надав суду письмові заперечення на клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, зі змісту яких слідує, що прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання та зазначив, що сторона обвинувачення не погоджується з думкою захисника щодо невірного обчислення слідчим суддею строку досудового розслідування, оскільки чинним КПК України передбачено обчислення строку досудового розслідування саме з дня повідомлення особі про підозру.

Сторона обвинувачення також вважає, що заступником Генерального прокурора ОСОБА_19 винесено 04.04.2022 постанову про продовження строку слідства до 9 місяців із дотриманням вимог КПК України, а саме п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України, якою передбачено, що у разі введення воєнного стану та якщо відсутня об`єктивна можливість виконання слідчим суддею повноважень, передбачених статтями 140, 163, 164, 170, 173, 206, 219, 232, 233, 234, 235, 245-248, 250 та 294 цього Кодексу, - такіповноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором. З 24.02.2022 по 10.05.2022 територія м. Харкова знаходилась в оточенні військових підрозділів Російської Федерації, Київський районний суд м. Харкова у зв`язку із бойовими діями не здійснював у повному обсязі свою діяльність, підслідність судових справ Київського районного суду м. Харкова на території України за будь-яким судом станом на 04.04.2022 Верховним Судом визначена не була. Крім того, законність даної постанови у тому числі перевірено слідчим суддею під час продовження у даному кримінальному провадженні строків тримання підозрюваних під вартою.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримав подані ним клопотання та просив їх задовольнити з підстав, викладених в клопотаннях.

Обвинувачені ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника та просив їх задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 вважав слушними доводи захисника ОСОБА_5 , викладені останнім в поданих до суду клопотаннях.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтримали позицію свого захисника ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотань захисника з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та клопотання про закриття кримінального провадження такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом положень ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого засідання, є обвинувальний акт. Додатки до нього, визначені ч.4 ст.291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю на цьому етапі. Єдиною законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність змісту самого обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт, а саме: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Зазначеною статтею визначений вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

Отже, обвинувальний акт може бути повернутий прокурору лише у разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України.

Виходячи із завдань підготовчого судового засідання, на даній стадії встановлюється лише відповідність форми та змісту обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а оцінка викладених в обвинувальному акті обставин відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження по суті.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться у ч.2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, в якому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відповідає змісту диспозиції ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.3 ст.146 КК України, зазначено про відсутність обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання та розмір витрат, пов`язаних із проведенням експертиз (судово-фоноскопічна експертиза).

Твердження захисника щодо відсутності в обвинувальному акті вказаних даних, а також неконкретності обвинувачення, є безпідставними та такими, що не відповідають передбаченому статтею 26 КПК України принципу диспозитивності, згідно якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а тому колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору не має, оскільки відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд не вправі у підготовчому судовому засіданні досліджувати суть обвинувачення, давати оцінку обставинам, наведеним в обвинувальному акті та здійснювати їх аналіз.

Всі зауваження сторони захисту щодо неконкретного формулювання об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, формулювання кваліфікуючих ознак та визначення ролі кожного із співучасників, фактично зводяться до незгоди із пред`явленим обвинуваченням, перевірка якого, є завданням подальшого судового провадження.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18). Відповідно до названої позиції, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Крім того, норми ст.291 КПК України зобов`язують слідчого або прокурора долучати до обвинувального акту певні документи, зокрема розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Не зважаючи на те, що положення ст.293 КПК України покладають на прокурора обов`язок надання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному і його захиснику, положення ст.291 КПК України не визначають, що докази підтвердження вручення цих документів захиснику повинні додаватись до обвинувального акту при його направленні до суду.

Отже, відсутність в матеріалах, що надійшли до суду з обвинувальним актом, доказів вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування захиснику не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору в порядку, визначеному п.3 ч.3 ст. 314 КПК України.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до вимог ч.2 ст.317 КПК України прокурор має право повторно надати копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому та його захиснику під час проведення підготовчого судового засідання, а головуючий у справі після призначення справи до судового розгляду повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.

Крім того, копія обвинувального акту, реєстру досудового розслідування у кримінальному провадженні та копії матеріалів кримінального провадження були скеровані захиснику ОСОБА_5 на його електронну адресу, що не є суттєвим порушенням вимог КПК України, яке може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо доводів захисника про невиконання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів, то зазначене не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, а зазначені захисником обставини не мають відношення до форми та змісту обвинувального акту, їх оцінка може бути здійснена судом під час подальших етапів судового провадження.

Щодо доводів захисника про те, що викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, окрім іншого, порушує презумпцію невинуватості, закріплену у ст. 17 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

Отже, законодавець визначає обвинувачення як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що дає підстави для висновку про те, що висунення стороною обвинувачення твердження про вчинення особою кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею закону про кримінальну відповідальність, якщо воно пред`явлене у порядку, встановленому КПК України, а саме викладене в обвинувальному акті, не може бути витлумачене як порушення принципу, закріпленого у статті 17 КПК України.

Вищевказані обставини свідчать про те, що зазначені захисником обставини в обґрунтування клопотання про повернення обвинувального акту прокурора не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які обумовлювали б повернення обвинувального акту прокурору та унеможливлювали в розумінні статті 314 КПК України призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Щодо клопотання захисника про закриття кримінального провадження колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

За змістом статей 314, 315 КПК України підготовче судове засідання є обов`язковою самостійною стадією кримінального процесу, метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, під час якого має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані виключно з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти у тому числі рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

До клопотання про закриття кримінального провадження захисником були надані такі документи: клопотання про продовження строку досудового розслідування від 30.03.2022, постанова заступника Генерального прокурора ОСОБА_19 про продовження строку досудового розслідування від 04.04.2025, адвокатський запит до Київського районного суду м.Харкова від 13.07.2025, відповідь на вказаний адвокатський запит від 19.07.2025.

Але, для вирішення клопотання захисника про закриття кримінального провадження суд має належним чином з`ясувати всі обставин, викладені у клопотанні та запереченнях сторони обвинувачення шляхом дослідження матеріалів досудового провадження, та надати їм відповідну правову оцінку, у тому числі надати оцінку рішенням слідчого судді, які відсутні в матеріалах справи. Не можна вважати належними доказами надані прокурором до письмових заперечень роздруківки ухвал слідчого судді з Єдиного державного реєстру судових рішень, які мають знеособлені відомості щодо учасників кримінального провадження.

Під час проведення підготовчого засідання норми чинного КПК України не надають суду повноважень витребувати та досліджувати матеріали кримінального провадження. У зв`язку із наведеним колегія суддів позбавлена процесуальної можливості під час підготовчого судового засідання здійснювати аналіз та надавати оцінку процесуальних документів та рішень, наданих сторонами.

Враховуючи позицію Верховного Суду, зокрема постанову Верховного Суду при розгляді справи № 161/6643/22, провадження №51-2239 км 24 від 26 вересня 2024 року, згідно якої Друга судова палата Касаційного кримінального суду дійшла висновку, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, вимагає дослідження доказів, що стадією підготовчого судового засідання не передбачено, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження є передчасним та не підлягає розгляду на стадії підготовчого судового засідання, оскільки обставини, викладені у клопотанні та запереченнях, підлягають з`ясуванню шляхом дослідження матеріалів досудового розслідування, зокрема аналізу постанови прокурора та ухвал слідчого судді.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, слід залишити без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи сторони захисту щодо законності рішень та дій сторони обвинувачення в цій частині підлягають обов`язковій перевірці в ході судового розгляду кримінального провадження, зокрема під час дослідження доказів з наданням їм оцінки у встановленому законом порядку.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України на будь-якій стадії процесу до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті. Крім того, відмова у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК відповідно до вимог ст. 350 КПК не перешкоджає його повторному заявленню та вирішенню, а попереднє рішення суду з цього приводу не має характеру преюдиціального та остаточного.

На підставі викладеного, керуючись положеннями статей 291, 314, 350 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору та клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.3 ст.146 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 27 січня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3