ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2391/20 Провадження 1-кп/636/245/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження (ЄРДР № 0000426 від 15 квітня 2020 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Домаха м. Лозова Харківської області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , із середньо-спеціальною освітою, працюючої у ФГ СФГ «Дружба» овочівником, незаміжньої, непрацездатних осіб, малолітніх (неповнолітніх) дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої по АДРЕСА_2 , на підставі ст. 89 КК України не має судимостей,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

встановив:

15 квітня 2020 року приблизно о 19-00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування і судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, вдома, за адресою свого проживання по АДРЕСА_2 , зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , де у них на грунті неприязливих відносин, у зв`язку з обопільними особистими образами, раптово виник конфлікт.

В процесі конфлікту, у ОСОБА_4 з`явився злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто протиправне спричинення смерті людині - ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та бажаючи діяти саме таким чином, ставлячи за мету позбавити життя ОСОБА_7 , з мотивів особистих неприязливих відносин, ОСОБА_4 взяла у будинку кухонний ніж та утримуючи його у правій руці, нанесла ним ОСОБА_7 один удар в область грудної клітини зліва та один удар в область грудної клітини справа, тобто в область розташування життєво важливих органів.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини зліва з пошкодженням підлеглих м`яких тканин, міжреберних м`язів, лівої легені, яке супроводжувалося крововиливом в ліву плевральну порожнину, яке має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті та колото-різаного поранення справа з пошкодженням підлеглих м`яких тканин, яке має ознаки легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Причиною смерті ОСОБА_7 стала крововтрата, яка розвилася внаслідок колото-різаного поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині не визнала, не оспорювала факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому при вищевказаних обставинах, а саме, що 15 квітня 2020 року ввечері, вдома, розпивали спиртні напої зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , між ними виник конфлікт, і вона, перебуваючи у стані необхідної оборони, захищаючись від образ і ударів ОСОБА_7 , нанесла йому удари ножем в область грудної клітини спереду.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що у неї є 2 дітей: син ОСОБА_8 і донька ОСОБА_9 . 15 квітня 2020 року ввечері вона приїхала додому і її донькаОСОБА_10 сказала, щоб вона зателефонувала ОСОБА_11 , але ОСОБА_6 подзвонила матері ОСОБА_4 і від неї дізналася про те, що ОСОБА_4 в ході сварки вдарила ножем в грудь ОСОБА_11 , від чого він помер на місці. Доктор, який був в цей час у них вдома, також підтвердив загибель ОСОБА_11 , і порадив їй прихати в село наступного дня зранку.

Свого сина характеризує як легковозбудиму, запальну, але швидко відхідливу людину. ОСОБА_11 інколи вживав спиртні напої, у зв`язку з чим батько з ним проводив бесіди. ОСОБА_7 працював в селі у місцевого фермера. З ОСОБА_4 він познайомився приблизно за 2 роки до вбивства, і привіз її до них додому знайомитися. ОСОБА_11 раніше скаржився на ОСОБА_4 , що між ними виникають сварки і конфлікти у зв`язку з вживанням спиртних напоїв. ОСОБА_6 порадила сину розійтися з ОСОБА_4 і пожити деякий час окремо. На що син відповів, що якщо він її бросить, то їй ні на що буде жити. ОСОБА_4 скаржилася на ОСОБА_11 , що він її бив, подробиці цих побиттів ОСОБА_6 не знає. ОСОБА_4 інколи кричала на нього матом, а він після цього злився і бив її. ОСОБА_11 тричі судимий і відбував покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину також підтверджується наступними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що у нього є 2 дорослих дітей:син ОСОБА_8 і донька ОСОБА_9 . 15 квітня 2020 року з 17.00 до 18.00 год. йому зателефонував син ОСОБА_11 і повідомив про те, що у них гості, їхні друзі. Приблизно через 10-15 хвилин ОСОБА_13 зателефонувала ОСОБА_4 і запитала куди їй можна заховати ніж, яким вона нанесла ножове поранення ОСОБА_11 , від якого він помер і як їй можна заховатися.

ОСОБА_11 мешкав у АДРЕСА_2, працював у місцевого фермера, любив вживати спиртні напої, пиво, за характером веселий і не агресивний. До вбивства ОСОБА_4 бачив 2 рази. ОСОБА_11 її повністю забезпечував, оскільки вона не працювала. Сварились вони нечасто, на грунті чого ОСОБА_11 не розказував. Чи були між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 бійки свідку невідомо. ОСОБА_11 казав своїй сестрі ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_4 п`яна і часто ображає його нецензурними словами.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що у неї є рідний брат ОСОБА_7 , який мешкав у АДРЕСА_2, працював у фермерському господарстві.

15 квітня 2020 року близько 18.00 год. їй зателефонувала ОСОБА_4 , яка була у стані сильного алкогольного сп`яніння, дуже збуджена, хвилювалася, плакала, ОСОБА_11 сміявся, ще було чутно чоловічий та жіночий голоси, про що вони розповідали не пам`ятає. Через деякий час їй зателефонувала ОСОБА_4 і сказала, що вона вдарила ОСОБА_11 ножем в руку або плече, і вони викликали швидку, ОСОБА_11 стоїть на дворі і нічого поганого з ним не буде. Після цього ОСОБА_4 кричала, що їй треба кудись бігти та заховати ніж, яким вона вдарила ОСОБА_11 . В цей час до них зайшов якийсь хлопець і запитав у ОСОБА_4 , що вона накоїла. Її матір зателефонувала матері ОСОБА_4 , і вона підтвердила, що ОСОБА_14 вбила ОСОБА_11 . ОСОБА_15 були нанесені удари, їх кількість, свідок не знає.

Свідок також повідомила, що ОСОБА_7 їй розповідав, що після 8 березня, в який саме день, не пам`ятає, він був у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_4 вдарила його сковородою по голові.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що є матір`ю обвинуваченої ОСОБА_4

15 квітня 2020 року приїхала в гості до своєї доньки та її співмешканця. Впродовж днявживали спиртні напої в компанії ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та ОСОБА_4 . Спиртні напої вживали всі, окрім ОСОБА_4 .

ОСОБА_7 сидячи за столом дав ОСОБА_4 ляпаса, за що саме, вона не знає.

Ввечері прокинулася від шуму та криків, почула звуки побитого скла. ОСОБА_7 матом кричав «убью!», після цього ОСОБА_16 вийшла з кімнати на кухню.

ОСОБА_7 вийшов на вулицю, ОСОБА_4 залишилась на кухні, трималась за шию, на шиї у неї була кров, руки також були у крові.

ОСОБА_4 їй пояснила, що вони із ОСОБА_11 посварилися і вона його зарізала.

ОСОБА_7 лежав біля хвіртки, на спині, без футболки, в штанах. В області груді у ОСОБА_7 була кров, слідів від ножа вона не бачила.

Після приїзду поліції, всі зайшли в дім, ОСОБА_14 відчинила двері. Вона перебувала в шоковому стані.

Після вбивства ОСОБА_14 не намагалася збігти або будь-яким чином приховатися.

За час співмешкання ОСОБА_14 ходила із синяками, ОСОБА_7 її часто бив. ОСОБА_14 не висловлювала погроз на його адресу, а ОСОБА_11 , навпаки, погрожував ОСОБА_14 і на роботі і вдома.

Сварилися вони часто, ОСОБА_7 ревнував ОСОБА_4

ОСОБА_16 неодноразово радила доньці залишити ОСОБА_11 та поїхати від нього, на що вона казала, що любить його, не бажала уходити від нього.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що мешкає по неподалік від будинку, де ОСОБА_4 і ОСОБА_7 винаймали житло у АДРЕСА_2.

Час не пам`ятає за давністю, ближче до вечора, але ще було світло, до нього в будинок прийшла сусідка ОСОБА_19 і сказала, що біля воріт лежить сусід ОСОБА_11 .

ОСОБА_18 пішов до будинку, де він мешкав з ОСОБА_4 .

ОСОБА_7 був ще живий, очі мутні, але у свідомості.

ОСОБА_19 сказала, що ОСОБА_4 вдарила ОСОБА_7 ножем у груди, при цьому ОСОБА_20 дуже кричала, була знервована.

ОСОБА_7 лежав на дворі, біля хвіртки, обличчям уверх, без футболки. На груді у ОСОБА_7 в області серця було точкове поранення, через нетривалий час з цієї рани пішла кров`яна піна.

Через 5-10 хвилин на двір вийшла ОСОБА_4 і нахилилася до ОСОБА_11 .

ОСОБА_4 сильно плакала і кричала, казала, що не хотіла його вбивати.

Після цього приїхала поліція.

З ОСОБА_7 вони спілкувалися по роботі, здоровалися.

Коли ОСОБА_7 грузили у машину, ОСОБА_18 побачив у нього також поранення на спині в області грудної клітини.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що до війни постійно мешкала у АДРЕСА_2.

На свято Пасхи, рік не пам`ятає, ОСОБА_21 прийшла у гості додому до ОСОБА_4 та її співмешканця ОСОБА_7 , які мешкали у АДРЕСА_2, неподалік від неї. Накрили на стіл, пообідали, вживали спиртні напої, до ОСОБА_4 у гості також приїхала її мати ОСОБА_16 , яка також обідала разом з ними.

Під час застілля між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 виник сімейний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 сказав «закрой рот, а то дам по морде», тільки сказав це нецензурною лайкою. Після цього, ОСОБА_7 двічі вдарив рукою в обличчя ОСОБА_4 , завдав ляпасів.

ОСОБА_21 вирішила піти додому, аби не бачити, як вони сваряться.

Через нетривалий час ОСОБА_21 виходила з кухні, і назустріч їй з кімнати вбіг ОСОБА_7 , який просив викликати «швидку», тримався рукою за грудь, рука у нього була у крові. Будь-яких предметів, в тому числі ножа, ОСОБА_21 в руках у ОСОБА_4 не бачила.

ОСОБА_21 швидко пішла до сусідки ОСОБА_22 з метою викликати від неї «швидку». Після цього, повернулася назад додому ОСОБА_4 , але у будинок не заходила. Із будинку вийшов ОСОБА_23 та сказав, що в будинок не треба заходити, оскільки ОСОБА_11 помер. Після цього приїхала поліція і «швидка».

Між ОСОБА_4 і ОСОБА_7 раніше досить часто виникали різні конфлікти,в тому числі у громадських місцях, на вулиці, у центрі села, біля магазину - ОСОБА_11 міг вдарити ОСОБА_4 або дати їй ляпаса. На грунті чого між ними виникали конфлікти ОСОБА_21 не знає, можливо на грунті ревнощів.

ОСОБА_7 зловживав спиртними напоями, і коли був напідпитку бив ОСОБА_4 , а будучи тверезим - все було добре у стосунках між ними. ОСОБА_4 ніколи не погрожувала ОСОБА_7 .

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_4 , її винність у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні, крім показань потерпілої та свідків, у повному обсязі підтверджується наступними доказами:

-фактичними даними, встановленими з витягу з ЄРДР № 0000426 від 15 квітня 2020 року (т. 2 а.с. 163);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 14/318-С/20 від 13 травня 2020 року, з якого вбачається, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Кров ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютинінами анти-В та супутнім антигеном Н. На футболці (об`єкти №№ 1-13), вилученій в ході огляду місця події поруч з трупом ОСОБА_24 , знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. таким чином, можна вважати, що кров у вказаних об`єктах належить до ОСОБА_25 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В і походження її від ОСОБА_7 виключити не можна. Від підозрюваної ОСОБА_4 ця кров виникнути не могла (т. 1 а.с. 113-115);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 14/317-С/20 від 14 травня 2020 року, з якого вбачається, що на куртці (об`єкти №№ 8, 10, 12, 13), вилученій в ході огляду місця події, знайдена кров людини, в якій виявлені антигени А і Н. Таким чином, можна вважати, що кров у вказаних об`єктах належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н і походження її від підозрюваної ОСОБА_4 не виключається. Крім того, отримані результати свідчать про можливе змішення у вказаних об`єктах крові групи А з ізогемаглютиніном анти-В, яка походить від підозрюваної ОСОБА_4 та крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від ОСОБА_7 не виключається. На вищевказаній куртці, в об`єкті № 15 є кров людини з антигеном Н. Таким чином, кров у вказаних об`єктах належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В і походження її від ОСОБА_7 не виключається. Від підозрюваної ОСОБА_4 ця кров виникнути не могла. В об`єктах №№ 1-7, 9, 11, 12, 14, 16-20, 22, на куртці, наявність крові не встановлено (т. 1 а.с. 116-118);

-фактичними даними, встановленими з протоколу огляду місця події від 15 квітня 2020 року, фототаблицею до нього та DVD-R диском з відеозаписом до протоколу огляду місця події, в ході якого зафіксовані розташування трупа ОСОБА_7 на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , локалізація тілесних ушкоджень, сліди вчинення злочину та інші обставини, що мають значення для цього кримінального провадження (т. 1 а.с. 122-147);

-фактичними даними, встановленими з ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 21 квітня 2020 року про надання дозволу на проведення вже проведеного обшуку (огляду) місця події (т. 1 а.с. 148-151);

-фактичними даними, встановленими з ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 21 квітня 2020 року про арешт майна, вилученого в ході огляду місця події (т. 1 а.с. 152-156);

-фактичними даними, встановленими з ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 21 квітня 2020 року про арешт майна, вилученого під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, а саме: сліди пальців рук та долонь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкопійовані на дві дактилокарти; футболка жовтого кольору, посередині мається малюнок, бирка з написом «Winnie Pooh», бирка «152», також на футболці маються сліди бурого кольору; жіночі штани темного кольору зі слідами речовини бурого кольору, мають бирку з написом «AMISU», розмір 36; зрізи нігтьових пластин з лівої та правої рук ОСОБА_4 ; змиви з лівої та правої руки ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 173-176);

-фактичними даними, встановленими з протоколу проведення слідчого експерименту від 10 червня 2020 року та DVD-R диском з відеозаписом до нього, в ході якого ОСОБА_4 добровільно розказала і показала про обставини нанесення ударів ножем ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 188-195);

-фактичними даними, встановленими з висновку судово-психіатричного експерта № 210 від 12 червня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебувала у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1 а.с. 196-198);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 12-14-172-Ч/20 від 17 квітня 2020 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 мали місце у місце: 1-3 численні садна на шиї та руках, ці ушкодження утворилися від ковзаючої дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в строк, вказаний в постанові - 15 квітня 2020 року. За ступенем тяжкості: садна кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я як ЛЕГКЕ ТІЛЕСНЕ УШКОДЖЕННЯ - менше 6 діб. 4. Ушкодження знаходяться на анатомічній площині доступній для нанесення своїми руками (т. 1 а.с. 199).

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 12-14-304-Ч/20 від 24 червня 2020 року, з якого вбачається, що ушкодження (численні лінійні садна на шиї) могли утворитися в термін 15 квітня 2020 року, по механізму і обставинах (нанесені уламком скла), зазначеному ОСОБА_4 при проведенні слідчого експерименту. Численні лінійні садна на шиї не могли утворитися внаслідок одноразової дії уламком скла (т. 1 а.с. 200-201);

-фактичними даними, встановленими з лікарського свідоцтва про смерть № 12-17-138-Ч/20 від 15 квітня 2020 року, про те, що причиною смерті ОСОБА_7 є колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням лівої легені (т. 1 а.с. 202);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 12-17-138-Чт/20 від 03 червня 2020 року, про те, що причиною смерті ОСОБА_7 є крововтрата, яка розвилася внаслідок колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням лівої легені. Це підтверджується наявністю наступних ушкоджень: колото-різане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням підлеглих м`яких тканин, міжреберних м`язів, лівої легені супроводжувалось крововиливом у ліву плевральну порожнину (1400 г.). Раневий канал направлений зверху донизу, спереду назад, декілька зліва направо. Загальна довжина біля 16 см. утворилося за життя від одноразової дії з достатньою силою знаряддя, що має колюче-ріжучі властивості. Вищезазначені ушкодження має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя і знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті. Ці ушкодження утворені одноразовою дією одностороннє гострого, плоского типу клинка ножа, колюче-ріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом П-подібного поперечного перетину з помірно вираженими ребрами. Найбільша ширина зануреної частини клинка цього предмета, була не більше 1,2 см. Індивідуальні властивості предмета в пошкодженні не відобразилися. Після отримання таких ушкоджень, смерть зазвичай настає на протязі до 60 хвилин. В цей час потерпілий зазвичай може здійснювати самостійні активні дії в обмеженому обсязі, та, по мірі крововтрати, втрачає свідомість.

Також на трупі гр-на ОСОБА_7 мають місце інші ушкодження:

колото-різане поранення грудної клітини справа з пошкодженням підлеглих м`яких тканин, утворилося за життя, від одноразової дії з достатньою силою знаряддя, що має колюче-ріжучі властивості, з лезом середньої гостроти, обухом П-подібного поперечного перетину з помірно вираженими ребрами, носять ознаки ЛЕГКИХ тілесних пошкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Раневий канал направлений спереду назад, зверху донизу загальною довжиною майже 12 см. Вказані тілесні ушкодження мають однакові властивості, утворилися в короткий проміжок часу один за одним, тому, ймовірно, від дії одного знаряддя.

Представляється малоймовірним, що вказані ушкодження спричинені самим потерпілим. Під час отримання тілесних ушкоджень, нападник знаходився спереду від ОСОБА_7 . Поза могла бути різною, могла змінюватися. Судово-медичних даних що поза трупа змінювалася немає.

Група крові 0 (1). В крові трупа ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт в кількості 2,67‰, що свідчить про сильне алкогольне сп`яніння. Будь-яких захворювань, які сприяли настанню смерті ОСОБА_7 , не виявлено (т. 1 а.с. 206-209);

фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 12-23-10-138-Чт/20 від 25 червня 2020 року, про те, що як такий, механізм утворення тілесних ушкоджень в протоколі та в показаннях ОСОБА_4 не відображений. По наявним судово-медичним даним, можна лише сказати, що 2 колото-різаних поранення були спричинені предметом, який володів колюче-ріжучими властивостями (т. 1 а.с. 210-212);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 10/1/613СЕ-20 від 30 квітня 2020 року, з якого вбачається, що 1. на трьох відрізках липкої стрічки розмірами: 39x38 мм, 33x38 мм та 31x38 мм, вилучених з будинку на місці події, відкопійовано:

?два сліду розмірами: 22x18 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розміром 39x38 мм) та 11x26 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розміром 31x38 мм), які для ідентифікації особи придатні;

?два сліду розмірами: 14x15 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розміром 39x38 мм) та 15x16 мм (відкопійований на відрізок липкої стрічки розміром 33x38 мм), які для ідентифікації особи непридатні.

?2. Якою рукою та якими пальцями залишені сліди, розмірами: 22x18 мм та 11x26 мм, можливо відповісти, лише при наявності дактилоскопічної карти.

?Відповісти на питання: «Якою рукою та якими пальцями залишені сліди?», не уявляється можливим, у зв`язку з визнанням слідів розмірами: 14x15 мм та 15x16 мм, непридатними для ідентифікації особи.

?3. Сліди розмірами: 14x15 мм, 22x18 мм, 15x16 мм, залишені нігтьовими фалангами пальців рук.

?Слід розміром: 11х26 мм, залишений нігтьовою та середньою фалангами пальця рук (т. 1 а.с. 213-219);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 15-12/№369-С/20 від 27 травня 2020 року і додатком до нього - Таблиця обліку результатів виявлення антигенів та антиглютинінів по системі АВО, з якого вбачається:

?в об`єкті № 1 знайдені сліди крові людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити, що сліди крові в даному об`єкті можуть походити від будь-якої людини з груповою належністю крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_7 . Від підозрюваної ОСОБА_4 ця кров походити не могла.

?в об`єктах №№ 3, 5 знайдені сліди крові людини, в яких при серологічному дослідженні виявлений антиген Н, ізогемаглютиніни не виявлені. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити, що сліди крові в даних об`єктах можуть походити від будь-якої людини з груповою належністю крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_7 . Від підозрюваної ОСОБА_4 ця кров походити не могла.

?в об`єктах №№ 2, 4, 6 сліди крові не виявлені (т. 1 а.с. 235-237);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 15-12/№367-С/2020 від 23 травня 2020 року, з якого вбачається, що в результаті проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту обох рук підозрюваної ОСОБА_4 (об`єкти №№ 1, 2) сліди крові не виявлені. Походження клітинного складу за рахунок власних нігтьових ложе підозрюваної ОСОБА_4 вважається найбільш ймовірним. Дані про наявність клітин травматичного чужорідного епітелію не отримані (т. 1 а.с. 238-239);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 14/314-С/20 від 05 травня 2020 року, з якого вбачається, що кров ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н (т. 1 а.с. 240-241);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 14/315-С/20 від 07 травня 2020 року, з якого вбачається, що на футболці (об`єкти №№ 1-7, 10-12) підозрюваної ОСОБА_4 , знайдено кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти ОСОБА_26 властивої їй самій. Крім того, не можна виключити можливості присутності у даних об`єктах домішки крові і ОСОБА_7 .

На цій же футболці, в об`єктах №№ 8, 9 є кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, властивої їй самій. Від потерпілого ОСОБА_7 кров в даних об`єктах в якості домішки виникнути не могла, оскільки розміри слідів крові зводять до мінімуму можливість змішення у вказаних об`єктах крові різних груп (т. 1 а.с. 242-244);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 14/316-С/20 від 06 травня 2020 року, з якого вбачається, що на брюках (об`єкти №№ 1-4) підозрюваної ОСОБА_4 , знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, властивої їй самій. Крім того, не можна виключити можливості присутності у даних об`єктах і домішки крові ОСОБА_7 .

На цих же брюках, в об`єктах №№ 5-8, є кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, властивої їй самій. Від ОСОБА_7 кров в цих об`єктах в якості домішки виникнути не могла, оскільки розміри слідів крові зводять до мінімуму можливість змішення у вказаних об`єктах крові різних груп (т. 1 а.с. 245-248);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 14/319-С/20 від 14 травня 2020 року, з якого вбачається, що на спортивній кофті (об`єкти №№ 1-22), вилученій в ході огляду місця події поруч з трупом ОСОБА_7 , знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров у вказаних об`єктах належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В і походження її від ОСОБА_7 виключити неможна. Від підозрюваної ОСОБА_4 ця кров виникнути не могла (т. 1 а.с. 249-251);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 17-13/77-МКС/20 від 26 червня 2020 року, з якого вбачається, що на передніх поверхнях кофти спортивної і фуфайки ОСОБА_7 справа і зліва, у верхніх третинах, встановлено по наскрізному колото-різаному пошкодженню, які співпадають між собою за властивостями і локалізацією, з утворенням єдиних каналів, та відповідають за локалізацією колото-різаним пораненням на його тілі. Дані пошкодження на одязі утворились від дії одного і того гострокінцевого, одностороннє гострого, плоского, типу клинка ножа, колюче-ріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом П-подібного поперечного перетину, з помірно вираженими ребрами. Особливості структури трикотажу не дозволяють більш детально встановити індивідуальні властивості даного предмету. Зіставляючи морфологічні властивості колото-різаного пошкодження на одязі з конструктивними особливостями представленого на експертизу ножа, з урахуванням результатів експериментального дослідження, експерт вважає, що дані пошкодження могли бути спричинені цим ножем. Окрім того, в ділянці правого плечового шва фуфайки встановлено розрив, який утворився від перерозтягнення трикотажу (т. 2 а.с. 1-4);

-фактичними даними, встановленими з висновку експерта № 15-12/№495-С/2020 від 26червня 2020 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи кухонного ножа (об`єкти №№ 1, 2), вилученого 15 квітня 2020 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що на клинку (об`єкт № 1) знайдені сліди крові людини, встановити їх групову приналежність не було можливості, так як при неодноразовій постановці реакції абсорбції-елюції антигени А, В та Н не виявлені. На рукоятці (об`єкт № 2) сліди крові не виявлені (т. 2 а.с. 5-11);

-фактичними даними, встановленими з інформації Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 16 січня 2025 року № 737/119-91/01/15-2025 (т. 2 а.с. 160-161);

-Речовими доказами:

-марлевий тампон зі слідами речовини бурого кольору розмірами 10х8 см. (виявлена при вході на територію дачного домоволодіння з вулиці, поруч з хвірткою);

-металевий предмет, довжиною 166 мм., схожий на цвях, обмотаний липкою стрічкою синього кольору (виявлено поруч з трупом);

-толстовка-балахон ОСОБА_7

-футболка ОСОБА_7

-кухонний ніж, загальною довжиною 235 мм. З написом « ОСОБА_27 » (виявлено на підлозі у прихожій будинку);

-змив речовини бурого кольору (з підлоги кухні);

-змив речовини бурого кольору (з підлоги кухні);

-кухонний ніж загальною довжиною 290 мм. (виявлений на поверхні холодильника у кухні);

-кухонний ніж загальною довжиною 225 мм. (виявлений на поверхні холодильника у кухні);

-металевий предмет кустарного виробництва загальною довжиною 113 мм., довжина клинка 147 мм, знаходиться у картонному чохлі, кустарного виробництва, обмотаний липкою стрічкою (виявлений на поверхні холодильника у кухні);

-рюмки (виявлені у кімнаті);

-кухонний ніж загальною довжиною 285 мм. (виявлено на підлозі під ліжком);

-мобільний телефон touch screen;

-зрізи нігтьових пластин ОСОБА_4 ;

-змиви з рук ОСОБА_4 ;

-3 (три) відрізка липкої стрічки;

-дактилокарти ОСОБА_4 ;

-зразки крові ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 27-29);

Зазначені вище докази у їх сукупності суд вважає належними, допустимими і достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої ОСОБА_4 та визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Вказані докази отримані в порядку, встановленому КПК України, на підставі яких встановлено наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження. Показання потерпілої та свідків у судовому засіданні були дані під присягою, вказані особи були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу завідомо неправдивих свідчень.

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді протиправного посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямий або непрямий умисел), коли особа усвідомлює, що в результаті її дій потерпілий помре, і бажає настання смерті або свідомо припускає настання таких наслідків.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Суд приймає до уваги правовий висновок, сформульований у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року (справа № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19) про те, що стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд враховує, що завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті; ігнорування судом аргументів сторін є грубим порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України», «Коробов проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений у ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства» та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 про кваліфікацію дій обвинуваченої за ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, суд не вбачає підстав для такої кваліфікації, оскільки характер дій обвинуваченої ОСОБА_4 , те, що вона умисно завдала удари ножем у грудну клітину потерпілого у спосіб та за обставин, викладених у вироку, свідчить про те, що обвинувачена повністю усвідомлювала можливі негативні наслідки своїх дій, що фактично настали у виді смерті ОСОБА_28 , і бажала їх настання.

Дотримуючись принципів змагальності та безпосередності, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив в діях ОСОБА_4 прямий умисел на вчинення злочину проти життя і здоров`я особи.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні умисного вбивства - умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Така юридична оцінка дій обвинуваченої відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудною, суд вважає, що вона підлягає покаранню за вчинене нею кримінальне правопорушення.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, та його конкретні обставини, дані про особу обвинуваченої, її вік і стан здоров`я, а саме: що вона є громадянкою України, має середню спеціальну освіту, працює у фермерському господарстві овочівником, незаміжня, на утриманні непрацездатних, малолітніх (неповнолітніх) осіб не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю, за місцем проживання і місцем роботи характеризується задовільно, на підставі ст. 89 КК України не має судимостей.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у ст. 50 КК України.

Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів, враховує суспільний резонанс, а також характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, відсутність пом`якшуючих покарання обставини, наявність обтяжуючої покарання обставини, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного злочину, та вважає, що їй необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на її виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

До набрання чинності цим вироком суду, на підставі ч. 4 ст. 176, ст.ст. 177, 183 КПК України, суд за клопотанням прокурора, враховуючи призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі, застосовує відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, з 15 квітня 2020 року до 17 квітня 2020 року, включно, підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України. Судові витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №10/1/613СЕ-20 від 30 квітня 2020 року в сумі 1634,50 гривень, а також за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №10/1/614СЕ-20 від 08 травня 2020 року в сумі 2124,85 гривень, а всього 3759,35 гривень - підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.

Клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання законної сили цим вироком суду, взяти під варту ОСОБА_4 негайно в залі суду.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк її затримання в порядку ст. 208 КПК України, з 15 квітня 2020 року до 17 квітня 2020 року, включно, із розрахунку, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення судово-дактилоскопічних експертиз № 10/1/613СЕ-20 від 30 квітня 2020 року в сумі 1634,50 гривень та № 10/1/614СЕ-20 від 08 травня 2020 року в сумі 2124,85 гривень, а всього 3759 (три тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 35 (тридцять п`ять копійок) в дохід держави.

Речові докази:

-марлевий тампон зі слідами речовини бурого кольору розмірами 10х8 см. (виявлена при вході на територію дачного домоволодіння з вулиці, поруч з хвірткою);

-металевий предмет, довжиною 166 мм., схожий на цвях, обмотаний липкою стрічкою синього кольору (виявлено поруч з трупом);

-толстовка-балахон ОСОБА_7

-футболка ОСОБА_7

-кухонний ніж, загальною довжиною 235 мм. З написом « ОСОБА_27 » (виявлено на підлозі у прихожій будинку);

-змив речовини бурого кольору (з підлоги кухні);

-змив речовини бурого кольору (з підлоги кухні);

-кухонний ніж загальною довжиною 290 мм. (виявлений на поверхні холодильника у кухні);

-кухонний ніж загальною довжиною 225 мм. (виявлений на поверхні холодильника у кухні);

-металевий предмет кустарного виробництва загальною довжиною 113 мм., довжина клинка 147 мм, знаходиться у картонному чохлі, кустарного виробництва, обмотаний липкою стрічкою (виявлений на поверхні холодильника у кухні);

-рюмки (виявлені у кімнаті);

-кухонний ніж загальною довжиною 285 мм. (виявлено на підлозі під ліжком);

-зрізи нігтьових пластин ОСОБА_4 ;

-змиви з рук ОСОБА_4 ,

-- які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області - знищити;

-3 (три) відрізка липкої стрічки;

-дактилокарти ОСОБА_4 ;

-зразки крові ОСОБА_4 ,

-- які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

-Мобільний телефон touch screen, який належить ОСОБА_4 - повернути власниці;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя