УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року

м. Київ

Справа № 314/857/22

Провадження № 51-5190 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 05 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильківське Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено та те, що він у період часу з 22:00 22.01.2022 до 19:00 23.01.2022 (більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановлено не було), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з його батьком ОСОБА_6 умисно завдав йому долонею один удар в обличчя зліва, від якого потерпілий впав на підлогу.

Після того, як потерпілий ОСОБА_6 підвівся на ноги, ОСОБА_5 завдав йому ще три удари кулаком в обличчя, в результаті чого потерпілий впав на дерев`яний стілець, який зламався, а потім - на підлогу.

Після цього ОСОБА_5 присів біля потерпілого, який лежав на підлозі, та завдав йому не менше трьох ударів кулаками в обличчя, а потім схопив кувалду та завдав нею потерпілому не менше одного удару в голову та не менше одного удару по правій нозі.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 не менше шістнадцяти ударів фрагментом зламаного дерев`яного стільця, кулаками та ногами в голову, грудну клітину, по верхніх та нижніх кінцівках.

В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 вересня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані вирок та ухвалу і призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Захисник вважає, що досліджені судом докази доводять лише факт вчинення кримінального правопорушення, але жодним чином не доводять причетність до його вчинення ОСОБА_5 , а вирок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях. Зокрема не перевірена версія сторони захисту про побиття потерпілого іншими особами

Зазначає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 22 КПК України, а суд апеляційної інстанції не звернув на це уваги.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в цілому.

Тому колегія суддів касаційного суду відхиляє доводи касаційної скарги захисника щодо неправильної, на думку захисника, оцінки судами досліджених доказів за відсутності або безпідставності конкретних доводів щодо неналежності, недопустимості чи недостовірності окремих досліджених судом доказів.

При цьому Верховний Суд звертає увагу, що доводи касаційної скарги захисника зводяться саме до незгоди з оцінкою конкретних доказів та сукупності досліджених доказів судом першої інстанції на предмет доведеності ними конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та винуватості особи в цілому, що за відсутності обґрунтованих доводів про допущені порушення вимог КПК України при оцінці цих доказів не відноситься до предмету перевірки касаційного суду.

Доводи касаційної скарги захисника про недоведеність вчинення саме ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, які здебільшого є аналогічними доводам апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, не вбачаються обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційних скарг, обґрунтовано погодився з судом першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 . Такий висновок суду ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах, яким у вироку надано відповідну оцінку.

Зокрема, суд першої інстанції послався, крім інших, на такі докази:

показання свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що викликав швидку допомогу на прохання ОСОБА_5 , який повідомив свідку про смерть свого батька. При цьому вказав, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння та просив повідомити поліцейським, що він ночував у свідка;

показання свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що 22.01.2022 ОСОБА_5 приходив до нього додому з приводу запчастин на бензопилу, після чого свідок з обвинуваченим не спілкувався і до домоволодіння, де проживали потерпілий та обвинувачений, не приходив. Крім того, свідок повідомив суду, що йому відомі й інші факти побиття ОСОБА_6 сином, а також про те, що ОСОБА_5 негативно характеризується за місцем проживання; мали місце випадки, коли ОСОБА_5 під час конфлікту з іншими особами брав до рук сокиру, молоток;

показання свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що він був на місці вчинення злочину в день виявлення трупу ОСОБА_6 під час проведення огляду місця події та спостерігав порушену у житлі обстановку.

Також суд послався на досліджені в судовому засіданні документи, а саме на дані:

протоколу огляду місця події від 24.01.2022, в якому зафіксована обстановка у житлі, де виявлено труп ОСОБА_6 з відповідними тілесними ушкодженнями, його положення, а також зафіксовано вилучення певних речей, зокрема змивів РБК з різних поверхонь, змивів та мікрооб`єктів від трупа, кувалди, дерев`яних фрагментів стільця;

протоколу затримання ОСОБА_5 від 24.01.2022, згідно з яким в ході обшуку ОСОБА_5 вилучено одяг, в якому він був на момент злочину, зі слідами РБК;

висновку експерта № 524 від 01.04.2022, згідно з яким на вилучених у ОСОБА_5 одязі та взутті наявна кров людини та виявлені антигени, що не виключає походження крові від трупа ОСОБА_6 ;

протоколу слідчого експерименту від 25.01.2022 за участю ОСОБА_5 , у якому зафіксовано, як ОСОБА_5 безпосередньо на місці події показав, де та яким чином наносив тілесні ушкодження потерпілому; показав обстановку місця події та вказав на обставини події кримінального правопорушення, надав пояснення щодо обставин сварки з батьком, й на макеті людини показав, як наносив йому тілесні ушкодження;

висновків судово-медичних експертів № 39 від 24.01.2022 та № 03-Д від 16.03.2022, відповідно до яких виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження відносяться до тяжких, які утворилась в результаті сукупності множинних (не менше 25-ти) травматичних впливів твердим(ми) тупим(ми) предметом(ами). Причиною смерті ОСОБА_6 стала сполучена закрита тупа травма голови, грудної клітки, лівої верхньої та правої нижньої кінцівок, яка ускладнилась розвитком шоку, який і став безпосередньою причиною смерті;

допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_10 , якою складено висновок № 39 від 24.01.2022, яка пояснила, що брала участь 25.01.2022 у проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , і його пояснення відносно відтворення дій, обстановки, обставин події, а саме відносно механізму нанесення тілесних ушкоджень та їх локалізації, відповідають висновку експерта № 39 від 24.01.2022;

висновку експерта № КСЕ-19/108-22/3084-БД від 08.04.2022, відповідно до якого генетичні ознаки слідів крові на кувалді, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_6 ; домінуючі генетичні ознаки крові людини на кувалді збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин обвинуваченого ОСОБА_5 ; змішані генетичні ознаки крові людини на кувалді містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 в якості домішку; домінуючі генетичні ознаки клітин з ядрами на кувалді збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 ; змішані генетичні ознаки клітин з ядрами на кувалді містять генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_5 в якості домішку;

висновку експерта № СЕ-19/108-22/3278-Д від 31.03.2022, за змістом якого на поверхнях фрагменту дерев`яної лутки дверей, вилученому під час проведення огляду місця події, виявлені три сліди папілярних узорів, які залишені ОСОБА_5 ;

висновку експерта № 90 від 06.03.2024, згідно з яким ОСОБА_5 виявляв та виявляє на час проведення експертизи ознаки психічного розладу у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин (алкоголь, канабіноїди), синдром залежності. У період скоєння інкримінованого йому злочину ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. ОСОБА_5 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінивши вказані вище та інші докази, покладені в основу вироку, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Обґрунтованих доводів про те, що указане вище кримінальне правопорушення могло бути вчинене іншими особами, касаційна скарга захисника не містить.

Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційних скарг сторони захисту, обґрунтовано вказав, що висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту щодо недоведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, апеляційний суд погодився з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути провадження та дати правильну оцінку вчиненому, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Колегія суддів констатує, що висновки судів обох інстанцій про доведеність винуватості засудженого зроблені з дотриманням вимог ст. ст. 22, 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Вирок місцевого суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Переконливих доводів, які б свідчили пронаявність підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 05 вересня 2024 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3