ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/72/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за № 0001047 від 30 квітня 2024 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2024 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куземин Охтирського району Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє:- 27.05.2024 Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_7 зараховано термін його попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 13 червня 2024 по дату винесення вироку включно, тобто по 11 листопада 2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України визначено виконувати самостійно.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, продовжено до 23:59 год 09 січня 2025 року.

Вироком суду також вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Так, на момент події кримінального правопорушення воєнний стан в Україні діяв на підставі Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до Закону України від № 3564-IX від 06.02.2024, яким затверджено указ Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Встановлено, що 20 квітня 2024 року, близько 21:50 год, у ОСОБА_7 , який раніше вчиняв злочини проти власності, перебуваючи в закладі доставки піци (піцерії) «La Farina», що по АДРЕСА_2 , де свою підприємницьку діяльність здійснює фізична особа підприємець ОСОБА_9 , виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 20.04.2024, близько 21:50 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні закладу доставки піци (піцерії) «La Farina», що по вул.Кн.Острозького,4, в м.Тернополі, переконавшись у відсутності працівників вказаного закладу у зоні рецепції, увійшов в приміщення вбиральні, де заховався. Надалі, дочекавшись завершення робочого дня, 21.04.2024 о 03:10 год, ОСОБА_7 , усвідомивши, що у приміщенні нікого немає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу взяв із металевої скрині, що знаходилася на столі рецепції грошові кошти в сумі 9000 гривень, які заховав собі під верхній одяг. В подальшому, дочекавшись ранку ОСОБА_7 , близько 08:32 год. 21.04.2024, покинув приміщення закладу доставки піци (піцерії) «La Farina», що по АДРЕСА_2 із викраденими грошовими коштами, чим завдав ФОП ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 9000 гривень 00 копійок.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений просить вирок місцевого суду скасувати, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вказує, що на відеозаписі зафіксовано, що він взяв тільки одну купюру номіналом 200 гривень, що не підпадає під склад кримінального правопорушення.

- захисник просить вирок місцевого суду скасувати, закривши кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за відсутності події кримінального правопорушення та не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Вказані вимоги мотивує тим, що був відсутній умисел на вчинення злочину, оскільки обвинуваченого випадково закрили в приміщенні піцерії, що підтверджується його показами та показами свідка.

Зазначає, що у матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження, щодо суми викрадених грошових коштів і вона визначена на підставі акту № 1 Про результати інвентаризації наявних грошових коштів та цінностей 21 квітня 2024 року, що є похідним із слів потерпілої та жодним іншим доказом не підтверджена.

Також вказує, що вина обвинуваченого не доведена належними доказами, адже не встановлено дату події, зокрема вказано, що дата вчинення злочину 20-21.04.2024 року, проте відеозапис містить вказівку на 14.04.2024 року, тому просить дослідити звукозапис показань потерпілої.

Вказує, що при призначенні покарання судом не враховано думку потерпілої, що просила суворо не карати обвинуваченого, а також наявність у ОСОБА_7 психічного захворювання, тому воно є занадто суворим.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просять задовольнити їхні апеляційні скарги та скасувати вирок суду першої інстанції, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Статтею 84 КПК встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з положеннями ст. 91 КПК, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин та підтверджений доказами, які досліджено та оцінено судом за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК та є правильним.

Кримінальний процесуальний закон передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Зокрема, суд першої інстанції дослідив, проаналізував та правильно поклав в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у даних: протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.04.2024 року; акті №1 №Про результати інвентаризації наявних грошових коштів та цінностей від 21 квітня 2024 року; протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- та кінозйомки, відеозапису від 15.05.2024 року; протоколу огляду відеозапису від 15.05.2024 року, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2024 року.

Правильно послався суд і на показання свідка ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 .

Проаналізував суд і показання обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий заявив, що вину у скоєнні інкримінованого йому злочині не визнає. Вказав, що умислу вкрасти кошти у нього не було, він зайшов у приміщення побритися, а його закрили в цьому приміщенні і він провів там цілу ніч. Через вказані обставини він взяв незначну суму коштів. За вказані гроші купив одяг, інструменти та подарунки дітям. При цьому, зазначив, що вказані кошти не повернув.

Отже, досліджені в суді першої інстанції докази є такими, що доповнюють один одного, є взаємоузгодженими, належними та допустимими і, в своїй сукупності, та поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення проти власності і спростовують твердження апелянтів про недоведеність винуватості ОСОБА_7 ..

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що в основу рішення місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 покладено лише ті докази, що є належними і допустимими, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі апелянти вказують про те, що органом досудового розслідування не встановлено та не доведено умислу обвинуваченого на вчинення злочину, а також складу цього правопорушення, а саме суми викраденого майна.

Такі доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження, виходячи з наступного.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду вказала, що вранці близько пів дев`ятої години, точної дати вона не пам`ятає, до неї подзвонила прибиральниця, яка повідомила, що якась невідома особа перебуває у офісному приміщенні доставки піци «La Farina», що по вул.Кн,Острозького, 4 у м.Тернополі. Також розказала їй, що коли вона відкрила двері, невідомий чоловік забрав сумки, на запитання як його звати відповів ОСОБА_11 , сказав, що його закрили і побіг. Приїхавши до приміщення, до години часу, вона з чоловіком одразу виявили нестачу коштів, а саме із нею залишених під шкатулкою для грошей з лівого боку від каси 12000 гривень, які повинна була сплати за оренду приміщення, більше 9000 гривень не було. Однак вона тоді не зверталася до поліції, оскільки думала, що невідому особу, яка викрала кошти, не знайдуть. А до поліції звернулась уже, коли невідома особа вдруге прийшла в приміщення.

Так, вдруге, приблизно через два тижні вказана особа знову прийшла і запиталась чи можна йому ключ від туалету, оскільки після попередньої ситуації вони уже закривали двері до туалету. Після чого йому дали ключ. Її чоловік побачивши його сказав, що йому здається що це та ж особа, яку було видно на відеокамері та яка приходила попередньо. Крім того, вони впізнали його по тому, що останній так само кульгав, коли йшов. Тоді прийшла прибиральниця і побачивши невідомого чоловіка сказала, що це той самий ОСОБА_11 . Після чого вони запитались у нього чи це він був у приміщенні минулого разу і забрав гроші, на що останній відповів, що так, був і гроші брав. На запитання куди він витратив ці гроші, відповів що на миюче та для бриття. На запитання чи викликати поліцію, відповів щоб викликали. Після чого потерпіла зателефонувала до поліції. Крім того, зазначила, що впізнає обвинуваченого як особу, яку бачила на камерах відеоспостережень та яку побачила зранку у приміщенні.

Такі покази потерпілої в повній мірі узгоджуються з іншими доказами у справі.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2024, проведеного старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 у приміщенні кабінету для проведення слідчих дій № 2 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, у присутності понятих, вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 впізнала особу на фотознімку №2, яка 21.04.2024 вчинила крадіжку грошових коштів у сумі 9000 грн із приміщення піцерії «La Farina», що по вул.Кн.Острозького, 4 у м.Тернополі, за наступними ознаками: формою обличчя, формою носа (довгим, широким носом), тонкими губами.

Перед пред`явленням особи для впізнання потерпіла ОСОБА_9 вказувала ознаки, за якими зможе впізнати особу яка 21.04.2024 вчинила крадіжку грошових коштів у сумі 9000 грн із приміщення піцерії «La Farina», що по вул.Кн.Острозького, 4 у м.Тернополі, а саме: волоссям дещо з сивиною, широкими бровами, довгим широким носом.

Із довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вбачається, що на фотознімку під номером 2 знаходиться ОСОБА_7 ..

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 ствердила, що точної дати події вона не пам`ятає, приблизно у двадцятих числах квітня-травня 2024 року. Вона, як зазвичай, прийшла о 08 год 15 хв прибирати у приміщенні «La Farina», що по вул.Кн.Острозького, 4 у м.Тернрополі. Піднімаючись сходинками догори вона звернула увагу, що на сходах з лівого боку біля туалету стояли якісь сумки, однак подумала що це їх залишили хлопці-працівники. Тоді на кухні побачила невідомого чоловіка, взутого в грубі, великі чорні черевики та одягненого у чорну куртку, який на запитання хто він, відповів, що він ОСОБА_11 та повідомив, що його закрили. Після чого він побіг на низ, однак повернувся до неї, бо двері там були зачинені, і вона показала де вихід. Одразу після цього вона подзвонила власникам та повідомила, що вони закрили безхатька ОСОБА_11 . На що власниця сказала їй подивитися чи є гроші, після чого вона візуально глянула під коробку, що стояла на рецепції і там були гроші. Однак скільки їх там було вона не знає, бо жодного відношення до грошей вона ніколи не мала. За деякий час приїхали власники, а вона, виконавши свою роботу, пішла з приміщення.

Приблизно через два тижні після цієї події, точної дати вона не пам`ятає, їй зателефонували працівники, щоб вона прийшла і глянула чи це той самий чоловік, що був два тижні тому закритий у приміщенні. Останній перебував у туалеті, однак коли він вийшов - вона впізнала його. Крім того, зазначила, що впізнає обвинуваченого як особу, яку застала зранку у приміщенні.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2024, проведеного старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 у приміщенні кабінету для проведення слідчих дій № 2 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, у присутності понятих, свідок ОСОБА_10 впізнала особу на фотознімку № 3, яку 21.04.2024 близько 08:30 год під час прибирання виявила в коридорі піцерії «La Farina», що по вул.Кн.Острозького,4 ум.Тернополі, за наступними ознаками: формою брів, широким носом, овальним обличчям.

Перед пред`явленням особи для впізнання свідок ОСОБА_10 вказувала ознаки, за якими зможе впізнати особу, а саме: волоссям із сивиною, широкими сивуватими бровами, широким носом, овальним обличчям.

Із довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вбачається, що на фотознімку під номером 3 знаходиться ОСОБА_13 ..

Покази потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 є взаємоузгодженими та послідовними впродовж досудового розслідування та судового слідства, які повністю узгоджуються з усіма наявними в матеріалах справи іншими доказами, а отже немає підстав сумніватися у їх правдивості.

Так, з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.04.2024, вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 звернулася із заявою до РУП ГУНП в Тернопільській області, у якій просила притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 21.04.2024 близько 03 год 12 хв, перебуваючи у приміщенні доставки піци «La Farina», що на 2 поверсі будинку №4 по вул.Кн.Острозького у м.Тернополі, викрала із скрині для зберігання грошові кошти у сумі 9000 грн., чим завдала матеріальної шкоди на вказану суму ФОП ОСОБА_9 (а.п.68-70).

Місцевим судом було досліджено та оцінено дані протоколу огляду відеозапису від 15 травня 2024 року (а.п.76-85), згідно з яким проведено огляд одного магнітного носія інформації - компакт-диску DVD-R, 4,7 GB, на якому міститься відеозаписи за 14.04.2024, отримані із піцерії «La Farina» що на вул.Кн.Острозького, 4 у м.Тернополі.

При цьому, ні обвинуваченим, ні захисником не заперечуються зафіксовані на відеозаписі з камер відеоспостереження обставини та присутність на них ОСОБА_14 у приміщенні піцерії «La Farina», що на вул.Кн.Острозького, 4 у м.Тернополі та у зафіксовані на ньому години доби.

Посилання апелянтів, що мала місце крадіжка суми 200 грн., яка не утворює складу кримінального правопорушення, колегія суддів оцінює критично, виходячи з наступного.

З відеозапису вбачається, що о 03:10:22 год ОСОБА_7 з`являється в зоні дії камери відео спостереження та підходить за стійку-ресепшн, надалі о 03:10:30 год. дістає з-поза комп`ютера грошові кошти, та о 03:10:33 год., тримаючи в руках грошові кошти, зникає з поля зору даної камери відео спостереження.

Відповідно до акту № 1 «Про результати інвентаризації наявних грошових коштів та цінностей 21 квітня 2024 року, що зберігалися у касовому прилавку піцерії «La Farina», що по вул.Кн.Острозького, 4 у м.Тернополі від 21.04.2024, за результатами проведеної інвентаризації встановлено, що 21.04.2024 було проведено інвентаризацію грошових коштів у піцерії «La Farina», що по вул.Кн.Острозького, 4 у м.Тернополі, в результаті чого виявлено недостачу грошових коштів у сумі 9000 грн 00 коп. (дев`ять тисяч гривень 00 копійок).

З показів ОСОБА_7 , даних ним безпосередньо в суді першої інстанції, вбачається, що він за гроші, які взяв у піцерії «La Farina», купив одяг, інструменти та подарунки дітям, що на думку колегії суддів, є свідченням неспроможності посилання апелянтів на те, що ОСОБА_7 була викрадена сума 200 грн..

Натомість, доводи потерпілої з приводу викраденої суми грошей у розмірі 9000 грн. об`єктивно підтверджується викладеними вище доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Разом з тим, на підтвердження версії сторони захисту не було надано жодних доказів, у зв`язку із чим посилання в апеляційній скарзі захисника на постанову Верховного Суду від 21 березня 2023 року у справі №191/4689/19 (провадження №51-5412км21), у якій йдеться про те, що докази на користь сторони захисту не можуть бути відкинуті виключно на тій підставі, що вони спростовуються доказами сторони обвинувачення, є недоречним.

Також, доводи сторони захисту про невідповідність дати події відображеної на описаному вище відеозаписі з камер відеоспостереження даті викрадення майна, яка інкримінується ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, не впливає на правильність встановлених фактичних обставин справи, оскільки встановлена дата події 21 квітня 2024 року доводиться показами потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 та даними акту № 1 «Про результати інвентаризації наявних грошових коштів та цінностей 21 квітня 2024 року, що зберігалися у касовому прилавку піцерії «La Farina», що по вул.Кн.Острозького, 4 у м.Тернополі від 21.04.2024 та не спростована будь-якими іншими доказами, які б залишилися поза увагою суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі апелянти вказують на відсутність у ОСОБА_7 умислу на крадіжку, мотивуючи присутність його у приміщенні піцерії «La Farina» у нічний період доби виключно тим, що його випадково замкнули там працівники тієї піцерії і він не міг самостійно звідти вийти.

Такі доводи апеляційних скарг колегія суддів також оцінює критично, оскільки вони спростовуються даними з камер відеоспостереження, згідно яких ОСОБА_7 прийшов у приміщення піцерії «La Farina» 20 квітня 2024 року близько 21:50 год., переконався, що у зоні рецепції немає працівників закладу, увійшов до вбиральні, і лише о 03:10 год. 21.04.2024 року вийшов звідти, тобто дочекавшись завершення робочого часу для того, щоб його дії не були помічені сторонніми особами. Така поведінка обвинуваченого, на думку колегії суддів, свідчить про умисний характер його поведінки, та дає підстави для висновку, що обвинувачений увесь цей час з 21:50 год. 20.04.2024 року до 03:10 год. 21.04.2024 року ховався у вбиральні, що спростовує його версію про те, що у приміщенні закладу його замкнули випадково.

Отже, аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України не знайшли свого підтвердження у ході перевірки матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції є належно вмотивованим та обґрунтованим, його зміст відповідає вимогам статей 370, 374 КПК, у ньому наведено мотиви, з яких виходив місцевий суд, та положення закону, якими він керувався при постановленні вироку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції і не містять переконливих доводів, які б дали підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку, що це рішення було постановлено з істотним порушеннями норм кримінального процесуального права, які можуть поставити під сумнів його законність та обґрунтованість .

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, то колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 50 КК передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , не мотивував свого рішення про призначення покарання у виді позбавлення волі на строк наближений до максимального передбаченого санкцією статті обвинувачення та не навів жодних мотивів з яких вважав, що менш суворе покарання буде недостатнє для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованим призначення покарання у виді позбавлення волі в розмірі наближеному до максимального передбаченого санкцією статті обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання та визначити його у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст.185 КК України, а саме на термін 5 (п`ять) років.

На думку колегії суддів саме таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та попередить вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про можливість пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , тому вирок суду у відповідності до ст.408 КПК України підлягає зміні в частині призначеного покарання, а отже апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді