УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001408 від 05.11.2024 відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_5 захисник - ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки перебіг строків закінчується, а ризики, які було встановлено при обранні даного запобіжного заходу з переліку передбаченого ст. 177 КПК України не зникли.

Захисник ОСОБА_7 , вважаючи недоведеними прокурором ризики визначені статтею 177 КПК України, заявив клопотання про обрання ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свого захисника.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позбавлення волі людини не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ справі Мамедова проти Росії). Тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ справах Ідалов проти Росії, Гарицький проти Польщі, Храїді проти Німеччини, Ілійков проти Болгарії).

Згідно правової позиції, викладеної в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Так, відповідно до змісту обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07.11.2024 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у подальшому, відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська вказаний запобіжний захід було продовжено.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим у вищевказаному кримінальному правопорушенні, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, що, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_3 відомі анкетні дані свідків та потерпілих у кримінальному провадженні та перебуваючи під іншим більш м`яким запобіжним заходом, обвинувачений володіючи відомостями про свідків і потерпілих зможе незаконно на них впливати.

Крім вказаного, прокурором доведено і наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , як свідчить офіційний сайт Судова влада, будучи позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська 17.11.2021 справа № 199/8569/21 (3/199/4482/21) https://reyestr.court.gov.ua/Review/101136108), продовжував керувати транспортними засобами, що свідчить про можливість ним вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, а також, приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та до обвинуваченого не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи.

За таких обставин запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою повинен бути продовжений, без визначення розміру застави, з огляду на приписи ч.4 ст. 183 КПК України.

Посилання захисника на наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків, та даних, що характеризують його особу з позитивного боку, не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики перешкоджання кримінальному провадженню, враховуюче те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст.369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 10.04.2025 включно, без визначення розміру застави, з утриманням його у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4».

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про обрання ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисниками, потерпілою, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1