Справа № 652/803/18
провадження № 1-кп/650/97/24
УХВАЛА

щодо відводу прокурора

04 листопада 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка у межах кримінального провадження № 0000032 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України, заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора,

встановив:

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений подав заяву про відвід прокурора ОСОБА_6 , в обґрунтування якої зазначив, що остання не забезпечила доступ сторони захисту до матеріалів кримінального провадження, не повідомила про наявність доказів, а також не виконала своїх процесуальних обов`язків щодо відкриття матеріалів іншій стороні відповідно до вимог частини дванадцятої статті 290 КПК України. Крім того, обвинувачений зазначив, що бездіяльність прокурора, пов`язана з ненаданням доступу до матеріалів, порушує його право на захист та викликає сумнів у її об`єктивності та неупередженості. У зв`язку з цим, обвинувачений просив суд задовольнити заяву про відвід прокурора.

На судовому засіданні обвинувачений підтримав подану скаргу, просив її задовольнити.

На судовому засіданні захисник підтримав подану обвинуваченим заяву та зазначив, що прокурор ОСОБА_6 не забезпечила належного доступу до матеріалів кримінального провадження, що суперечить вимогам частини дев`ятої статті 290 КПК України. Захисник наголосив, що прокурор не повідомила обвинуваченому про наявність свідків зі сторони захисту, що є порушенням права на захист, гарантованого законом, зокрема частиною дванадцятою статті 290 КПК України. Крім того, захисник зазначив, що бездіяльність прокурора, яка виразилася у неналежному виконанні обов`язків, позбавила сторону захисту можливості реалізувати своє право на ознайомлення з доказами, заявленими іншою стороною. На його думку, такі дії або бездіяльність прокурора свідчать про упередженість, що ставить під сумнів його об`єктивність та неупередженість у цьому кримінальному провадженні. Захисник попросив суд задовольнити заяву обвинуваченого про відвід прокурора.

На судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення заяви, зазначивши, що заява обвинуваченого є необґрунтованою. Зокрема, прокурор наголосив, що ОСОБА_6 не входить до групи прокурорів, уповноважених здійснювати процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні. Відтак, будь-яких доказів або обґрунтованих підстав, які б свідчили про необхідність відводу вказаної особи, обвинуваченим не надано. Крім того, прокурор підкреслив, що обставини, на які посилається обвинувачений, не є достатніми для підтвердження наявності упередженості чи інших підстав, передбачених статтею 77 КПК України, які могли б бути підставою для відводу. У зв`язку з цим прокурор просив суд відмовити у задоволенні заяви про відвід.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі та вивчивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Покликаючись на вказане положення закону, сторона захисту зазначає, що іншими обставинами, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_6 , є неналежне виконання нею своїх процесуальних обов`язків. Зокрема, сторона захисту вказує, що прокурор не забезпечила обвинуваченому доступу до матеріалів кримінального провадження, не повідомила про наявність свідків зі сторони захисту, а також не відкрила матеріали, які повинні були бути доступні іншій стороні, що є прямим порушенням вимог частини дев`ятої та дванадцятої статті 290 КПК України.

Окрім цього, сторона захисту наголошує, що бездіяльність прокурора стосовно виконання вимог закону позбавила обвинуваченого можливості належним чином підготувати захист, а також реалізувати своє право на ознайомлення з доказами, які має інша сторона, що негативно вплинуло на реалізацію його права на захист. У зв`язку з цим сторона захисту вважає, що дії прокурора ОСОБА_6 свідчать про її упередженість та заінтересованість у результатах кримінального провадження.

Наведені стороною захисту обставини суд вважає недостатніми для відводу прокурора ОСОБА_6 виходячи з такого.

Аналізуючи питання щодо можливості заявлення відводу прокурору, який раніше входив до складу групи прокурорів, але був виключений з її складу, необхідно враховувати положення КПК України, зокрема статті 37 та 77 КПК України.

Відповідно до частини третьої статті 37 КПК України, група прокурорів діє як єдина процесуальна особа - прокурор. Це означає, що будь-який прокурор, включений до групи, може здійснювати процесуальні дії у межах кримінального провадження. Усі прокурори групи несуть процесуальну відповідальність за свої дії у справі.

Однак, якщо прокурор виключений із групи, він припиняє бути процесуальною особою у межах конкретного кримінального провадження. Відповідно, він втрачає свої процесуальні повноваження щодо цієї справи та перестає бути суб`єктом, який здійснює прокурорський нагляд у конкретному провадженні.

Відповідно до частини першої статті 77 КПК України, прокурор може бути відведений, якщо: він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості..

Проте ці вимоги стосуються лише тих прокурорів, які є учасниками кримінального провадження. Якщо прокурор більше не входить до складу групи прокурорів, він втрачає процесуальний статус у межах цього провадження, а отже, підстав для заявлення відводу такому прокурору немає.

Процедура виключення прокурора з групи здійснюється відповідно до статті 37 КПК України. Після виключення з групи прокурор більше не має жодного стосунку до провадження, оскільки його повноваження припиняються. Відтак, він не є суб`єктом, який може здійснювати процесуальні дії, і не може впливати на хід чи результат кримінального провадження.

Отже, заявлення відводу прокурору, який був виключений із групи, є необґрунтованим з огляду на наступне: прокурор, який виключений з групи, більше не здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, тому він не є учасником провадження в розумінні КПК України; відповідно до статті 77 КПК України, підстави для відводу прокурора можуть стосуватися лише тих осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні на момент розгляду питання про відвід; виключення прокурора з групи усуває можливість його впливу на результат кримінального провадження, а отже, обґрунтовані сумніви у його неупередженості не мають правового значення для справи.

На судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 пояснила, що дійсно входила до складу групи прокурорів на момент завершення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та виконувала свої процесуальні обов`язки, зокрема вимоги статті 290 КПК України, відповідно до закону. Прокурор зазначила, що всі необхідні дії з відкриття матеріалів провадження були здійснені належним чином і у встановленому порядку.

Щодо доводів сторони захисту про неналежне виконання нею обов`язків під час відкриття доказів, прокурор вказала, що ці твердження є необґрунтованими. Зокрема, зазначила, що жодних фактичних даних про свідків зі сторони захисту не було відкрито, оскільки захисник надав лише прізвища осіб без вказівки їхніх контактних даних, змісту показів чи іншої інформації, яка могла б бути розцінена як належні докази відповідно до вимог статті 290 КПК України. Таким чином, підстави для тверджень про її бездіяльність або неналежне виконання обов`язків відсутні.

Крім того, прокурор наголосила, що на час розгляду даного клопотання вона більше не входить до складу групи прокурорів, уповноважених здійснювати процесуальне керівництво у цьому провадженні. У зв`язку з цим, вона вважає, що заявлення їй відводу є юридично необґрунтованим, оскільки відповідно до норм КПК України відвід може бути заявлений лише тим прокурорам, які є учасниками кримінального провадження на момент розгляду питання про відвід.

З пояснень прокурора ОСОБА_6 наданих нею на судовому засіданні та прокурора ОСОБА_3 , який бере безпосередню участь у даному судовому засіданні суд встановив, що прокурор ОСОБА_6 на час розгляду справи не входить до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, а отже, не здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні та не має прав чи обов`язків, передбачених для прокурорів, які є учасниками справи.

Відповідно до частини третьої статті 37 КПК України, група прокурорів є процесуальною особою, і кожен її член виконує свої обов`язки у межах справи на підставі відповідного рішення про включення до групи. Однак після виключення прокурора зі складу групи його процесуальні повноваження припиняються, і він більше не може виконувати жодних дій у межах цього кримінального провадження.

Таким чином, прокурор ОСОБА_6 , будучи виключеною зі складу групи прокурорів, на час розгляду заяви про її відвід не є учасником даного кримінального провадження, тому положення статті 77 КПК України, які регулюють підстави для відводу, не можуть бути застосовані до неї. Відвід прокурору може бути заявлений виключно особі, яка виконує процесуальні функції у справі на момент заявлення відводу.

Суд також звертає увагу, що сама по собі попередня участь особи у складі групи прокурорів не є підставою для відводу, якщо прокурор більше не бере участі у справі. Отже, заявлення відводу у цьому випадку є юридично необґрунтованим і не відповідає вимогам КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, оскільки остання на момент розгляду заяви не є учасником цього кримінального провадження.

З урахуванням таких обставин суд не вбачає підстав надавати оцінку доводам сторони захисту щодо неналежного виконання прокурором ОСОБА_6 її процесуальних обов`язків, а також інших обставин, на які посилається сторона захисту, як на підстави для її відводу. Оскільки на час розгляду заяви прокурор ОСОБА_6 не входить до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що заявлення відводу такій особі є юридично необґрунтованим, а отже, оцінка викладених у заяві обставин не впливає на правомірність ухвалення рішення у цьому питанні.

На підставі викладеного, керуючись наведеними положеннями КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 08 листопада 2024 року.

Суддя: __________________ ОСОБА_1