Справа № 686/9383/25
Провадження № 1-кс/686/3437/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дунаївці Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця ЗСУ у званні «сержант», раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000557,

ВСТАНОВИЛА:

07.04.2025 старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 2861 КК України. В обґрунтування клопотання посилається на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду , незаконного впливу на свідків.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з тих підстав, що ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки місце дорожньо-транспортної пригоди не залишав. Просив врахувати, що раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, визнаний обмежено придатним у зв`язку із захворюванням, хворіє гепатитом С. Окрім того, підозрюваний утримує двох неповнолітніх дітей дружини, якими опікується, а тому є необхідність у їх вихованні та забезпеченні підозрюваним. Також захисник підозрюваного зауважив, що клопотання, на його думку, є передчасним, оскільки досудовим розслідуванням не доведено перебування ОСОБА_6 у момент дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню із наступних підстав.

05.04.2025 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000557 зареєстровано дане кримінальне правопорушення, правова кваліфікація ч.3 ст. 2861 КК України.

05 квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

06 квітня 2025 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.2861 КК України, а саме про те, що « 02.03.2022, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 12 громадянин ОСОБА_6 призваний на військову службу на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та призначений на посаду водія військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат». В подальшому, 16.08.2022, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 109 солдату ОСОБА_6 присвоєно чергове військове звання «молодший сержант». В подальшому, 01.01.2023, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1 молодший сержант ОСОБА_6 призначений на посаду начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 . В подальшому, 28.01.2024, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 28 молодший сержант ОСОБА_6 призначений на посаду санітарного інструктора військової частини НОМЕР_2 . В подальшому, 14.02.2024, відповідно до наказу у командира військової частини НОМЕР_2 № 45 молодший сержант ОСОБА_6 призначений на посаду фельдшера військової частини НОМЕР_2 . В подальшому, 25.02.2024, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 47-РС молодшому сержанту ОСОБА_6 присвоєно чергове військове звання «сержант».

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу у військову частину НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 набув статус військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, сержант ОСОБА_6 , мав поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Разом з тим, ОСОБА_6 , діючи в порушення вищевказаного законодавства, став на шлях протиправної діяльності, вчинивши дії, спрямовані на порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Так, 05 квітня 2025 року, близько 12 год. 55 хв., в світлу пору доби, без опадів, водій ОСОБА_6 , проявляючи злочину самовпевненість, нехтуючи вимогами п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (д) та 2.9 (а), 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи керування автомобілем «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 рухався по прямій в плані горизонтальній ділянці польової автодороги сполученням «Томашівка станція Дунаївці», з сухим покриттям, поза межами населених пунктів в напрямку від с. Томашівка Ярмолинецької ТГ Хмельницького району Хмельницької області до станції Дунаївці Дунаєвецької ТГ Кам`янець-Подільського району Хмельницької області зі швидкістю близько 140 км/год, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів поза населеними пунктами на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год, та створюючи своїми діями небезпеку, яка загрожувала життю і здоров`ю учасникам дорожнього руху.

Продовжуючи свій рух за кермом автомобіля «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 на вказаній ділянці дороги водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку у вигляді ґрунтового покриття дороги, а також стан керованого ним транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив втрату поперечної стійкості автомобіля та втратив над ним контроль, в результаті чого відбувся боковий занос автомобіля, в результаті чого водій ОСОБА_6 на автомобілі «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 , який перебував в некерованому стані, допустив виїзд за межі проїзної частини автодороги праворуч на ліве узбіччя відносно напрямку його руху з подальшим перекиданням вказаного автомобіля.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_8 загинув на місці пригоди.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3. (б, д), 2.9 (а), 12.1, 12.9 (ґ) Правил, зміст яких полягає в наступному:

п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним;

п. 12.9. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю:

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год..

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричинення смерті потерпілого ОСОБА_8 ».

Дана підозра обґрунтована, адже на її підтвердження представлено: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.04.2025, протокол обшуку автомобіля «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_3 від 05.04.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_9 , який був пасажиром транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 від 05.04.2025, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 73 від 05.04.2025; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, оцінивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування пред`явлена ОСОБА_6 підозра є обґрунтованою.

На час розгляду цього клопотання повідомлена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Згідно із вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосованих до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З наданих матеріалів слідує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідча суддя уважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення є достатньо високим.

Слідство знаходиться на початковій стадії, двоє свідків кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перебували у салоні транспортного засобу у момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, знайомі із підозрюваним та є його сусідами. Окрім того, не проведені всі експертні дослідження у межах кримінального провадження, а тому існує ризик незаконно впливу на свідків та експертів у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику слідчим суддею врахована також встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1 та ч.2 ст. 23, ст.224 КПК України).

За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчою суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного слідча суддя враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, утримує трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується посвідченням права на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей від 01.02.2024, а отже його соціальні зв`язки є стійкими, має постійне місце проживання.

ОСОБА_6 є військовослужбовцем ЗСУ, у період з 18.05.2023 по 19.06.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України, перебуваючи на території Донецькій області, що підтверджується довідкою № 309 від 12.08.2023.

Однак вищезгадані обставини, які встановлені в ході судового розгляду, не спростовують доведених стороною обвинувачення та не є такими, які б давали можливість обрати більш м`який запобіжний захід.

Ураховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини у їх сукупності, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, характер та обставини даного кримінального правопорушення, наслідки дорожнього-транспортної пригоди, а саме смерть однієї особи та заподіяння тілесних ушкоджень двом іншим особам, один із яких перебуває у реанімації, особу підозрюваного, приходжу до висновку, що відносно ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідча суддя дійшла до висновку про існування обґрунтованих підстав уважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, а тому застосувати менш суворий запобіжний захід неможливо.

Даних, які б перешкоджали утриманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Слідчою суддею у ході розгляду клопотання не встановлено тих стримуючих чинників, які б у повному обсязі були здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

На думку слідчої судді в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слід встановити в межах строку досудового розслідування, а саме по 02 червня 2025 року включно.

У відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначається, адже ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 2861 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 02 червня 2025 року включно.

Ухвала діє по 02 червня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя