Справа №191/5384/24
Провадження № 1-в/191/705/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що ОСОБА_4 не підлягає звільненню від відбування покарання через суми завданих майнових шкод.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04.05.2022 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення 19.08.2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі, а вартість майна, що намагався викрасти засуджений становить 8329,82 грн. На підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.06.2021 року у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.06.2021 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.185 КК України, що було вчинене 17.11.2016 року, була завдана майнова шкода у сумі 3560,44 грн. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (до 1378,00 грн. у 2016 році та 2270,00 грн. у 2021 році) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_4 вчинив у 2016 році крадіжку на суму 3560,44 грн, а у 2021 році на суму 8329,82 грн., то він не підлягає звільненню від призначеного судом покарання, тому у задоволенні його клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.537, 539 КПК України, ст.74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1