УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10801/24

Номер провадження 1-кс/495/185/2025

24 січня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бауска, республіки Латвія, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2025 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001729 від 03.12.2024, кваліфікованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону у складі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 .

В ході досудового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №480-ос від 23.06.2023 призначений на посаду технік-майстер групи спеціальних робіт відділення інженерної підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Далі, ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді технік-майстер групи спеціальних робіт відділення інженерної підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у званні солдат, в порушення вимог постанови Верховної Ради України № 2471-ХП від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженою постановою Кабінету Міністерств України №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної i холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 662 від 21.08.1998, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, маючи намір на придбання для себе, без передбаченого законом дозволу, вибухових пристроїв, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у невстановлений в ході досудового розслідування час, придбав шляхом знахідки один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині 58/85 254-51 ТНТ, один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині kv 30/74 Т 4/52, та два запали типу УЗРГМ з однаковим маркуванням на спускових важелях 30/74 UZRGM irv на внутрішній стороні маркування ТК-6 20, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють дві ручні осколкові гранати Ф-1, що належать до бойових припасів, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння бойовими припасами, незаконно переніс один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині 58/85 254-51 ТНТ, один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині kv 30/74 Т 4/52, та два запали типу УЗРГМ з однаковим маркуванням на спускових важелях 30/74 UZRGM irv на внутрішній стороні маркування ТК-6 20 до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 та без передбаченого законом дозволу почав зберігати.

В подальшому, 22 січня 2025, приблизно о 15 год. 40 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 діючи, умисно та протиправно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, попередньо домовившись з ОСОБА_9 , зустрівшись з останнім по вулиці Буджакській в селі Приморське, Білгород-Дністровського району, Одеської області, де незаконно, без передбаченого законом дозволу, збув (продав) йому за грошову винагороду в сумі чотири тисячі гривень, один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині 58/85 254-51 ТНТ, один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині kv 30/74 Т 4/52, та два запали типу УЗРГМ з однаковим маркуванням на спускових важелях 30/74 UZRGM irv на внутрішній стороні маркування ТК-6 20, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють дві ручні осколкові гранати Ф-1, що є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та належить до бойових припасів.

23.01.2025 року на підставі ст. 276 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бауска, республіки Латвія, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення військовослужбовець - технік-майстер групи спеціальних робіт відділення інженерної підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у званні солдат, повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками: придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами.

Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Сама загроза покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років значно підвищує процесуальні ризики переховування від органів досудового розслідування та суду з боку підозрюваного у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбачених у вказаній статті.

За твердженням слідчого, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 та п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Крім цього, слідчий зазначив, що підозрюваний є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, а отже признаний придатним за своїм станом здоров`я та морально діловими якостями до військової служби, має відповідні тактичні навички, що може використовувати задля спроб переховування від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи те, що Одеська область, межує з Республікою Молдова та не признаною республікою Придністров`я в разі не застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перебуваючи під посиленим контролем, з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, яка йому загрожує за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснювати спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду на території іншої держави.

З приводу того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення слід наголосити на наступному: враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з незаконним поводженням із бойовими припасами та вибуховими речовинами, досудовим розслідуванням вживаються заходи щодо встановлення місцезнаходження інших бойових припасів та вибухових речовин, які, без передбаченого законом дозволу, можливо перебувають у заздалегідь обладнаному ОСОБА_4 схованці, яку останній може знищити або здійснити дії, спрямовані на створення інших схованок для незаконного зберігання бойових припасів та вибухових речовин з метою їх подальшого збуту.

Також, наразі тривають заходи щодо встановлення кола можливих співучасників вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, які будь-яким чином допомагали останньому вчинити кримінальне правопорушення. Окрім того, такі співучасники, за вказівкою ОСОБА_4 , можуть вчиняти дії спрямовані на переховування або знищення наявної у останнього бойових припасів та вибухових речовин з метою перешкодити органу досудового розслідування у збиранні належних та допустимих, а у їх сукупності достатніх доказів злочинної діяльності

ОСОБА_4 .

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які допитані в рамках вищезазначеного кримінального провадження, а також тих, які на даний час досудовим розслідуванням не встановлені, схиляти їх до дачі неправдивих показань, а також з цією метою вчинити щодо них інше кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення шляхом спроби перенесення та переховування можливо наявної у нього та не виявленої досудовим розслідування вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, тощо.

Крім того, наразі досудовим розслідуванням вживаються заходи щодо встановлення обставин при яких ОСОБА_4 заволодів зазначеним майном, зокрема перевіряється факт наявності нестачі у військовій частині, де останній проходить військову службу.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У виключних випадках, у разі встановлення, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

За таких обставин виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою: запобігти можливим спробам підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначати розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, на підставі вище викладеного, розмір застави ОСОБА_4 необхідно визначати у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті) гривень.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого в повному обсязі та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні обставини, викладені в клопотані слідчого визнав, але зазначив, що збув вказаний бойовий пристрій для того, щоб використовувати його під час рибалки. Просив не позбавляти його свободи.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні з обставинами, викладеними в клопотані слідчого не погодився, оскільки вважає, що визначені ризики необґрунтовані, безпідставні та взагалі відсутні. Зазначив, що його підзахисний є діючим військовослужбовцем, який добровільно пішов служити у ЗСУ та наразі отримав поранення, потребує медичного лікування та догляду. Крім того, зауважив, що підозрюваний вину свою визнав, співпрацює зі слідством та не має наміру ні накого впливати, або будь-яким іншим чином перешкоджати дієвості даного кримінального провадження. Вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та саме за такий вид злочину, достатнім буде для запезбечення кримінального провадження обрати його підзахисному міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту, де він постійно проживав зі своєю матірю та сестрою. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001729 від 03.12.2024, кваліфікованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

23.01.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками: придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами.

Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

За твердженням слідчого, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Слідчий вказав, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 та п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Статтею 183 КПК України передбачено право суду, а не обов`язок визначити заставу як альтернативний захід забезпечення провадження.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, слідчий суддя не погоджується з твердженням слідчого, що розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначати у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті) гривень, оскільки з матеріалів клопотання не вбачається виключних обставин, які б доводили, що саме тільки такий розмір застави може забезпечити виконання підозрюваним у тяжкому злочині (ч.1 ст.263 КК України), покладених на нього обов`язків.

Також, майновий стан підозрюваного взагалі не встановлює можливості сплати застави у навіть нижчому розмірі, ніж визначеному слідчим.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, а також стан його здоровя, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто з 22.01.2025 року до 22.03.2025 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 20-ти (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 24.01.2025 року складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 29.01.2025 року об 11:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_10