УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 01.05.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2025 року у кримінальному провадженні № 0000037 на вилучене в ході обшуку за місцем його мешкання належне йому майно, а саме: мобільний телефон чорного кольору Самсунг (не вмикається, інші ідентифікуючі ознаки відсутні); мобільний телефон Самсунг Гелекси А05, імей: НОМЕР_1 , з сім картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 ; мобільний телефон Айфон 11 Про Макс, імей: НОМЕР_3 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_4 ; мобільний телефон Айфон 6, імей: НОМЕР_5 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_6 , посилаючись на те, що потреба у застосуванні арешту до вищезазначеного майна на даний час відпала.

Заявник суду подав письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутність, у якій наполягає на його задоволенні.

Слідчий, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, суду подав письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутність, за змістом якої проти задоволення клопотання заперечує, однак зазначає, що у даному кримінальному провадженні належне заявникові майно оглянуто та в ході його огляду не встановлено відомостей, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 107 КПК України, клопотання розглянуто за відсутності учасників провадження, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 01.05.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2025 року (справа № 335/10331/23, 1-кс/335/202/2025) за клопотанням слідчого було накладено арешт на майно, яке було вилучено 10.01.2025 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_3 , в тому числі на мобільний телефон чорного кольору Самсунг (не вмикається, інші ідентифікуючі ознаки відсутні); мобільний телефон Самсунг Гелекси А05, імей: НОМЕР_1 , з сім картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 ; мобільний телефон Айфон 11 Про Макс, імей: НОМЕР_3 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_4 ; мобільний телефон Айфон 6, імей: НОМЕР_5 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_6 .

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що арешт на належне ОСОБА_3 майно, про скасування якого йдеться у клопотанні, було накладено відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, за наявності на час розгляду клопотання про арешт майна підстав вважати, що воно відповідало критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яким є арешт майна, досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування в ході розгляду даного клопотання слідчому судді не надано обґрунтованих даних про необхідність подальшого застосування арешту до вищезазначеного майна, яке належить заявникові, і не наведено достатніх доводів, які б свідчили, що зазначене майно потребує подальшого дослідження та проведення відносно нього слідчих і процесуальних дій. Обґрунтованих даних, які б свідчили, що зазначене майно має значення для досудового розслідування не надано.

За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи встановлені в ході розгляду клопотання обставини, підтверджені наданими слідчому судді матеріалами, з огляду на те, що заходи забезпечення кримінального провадження носять тимчасовий характер, зокрема, арешт майна, що відповідає положенню ст. 174 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, враховані слідчим суддею при накладені арешту на вилучене в ході обшуку у заявника майно, перестали існувати і в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба.

Виходячи з мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якою є досягнення дієвості цього провадження, відповідно до положення ст. 131 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданого клопотання про скасування арешту зазначеного у ньому майна, у зв`язку з чим вважає за необхідне його задовольнити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 01.05.2023 року задовольнити.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2025 року (справа № 335/10331/23, 1-кс/335/202/2025) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 01.05.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме з наступного майна:

- мобільного телефону чорного кольору Самсунг (не вмикається, інші ідентифікуючі ознаки відсутні);

- мобільного телефону Самсунг Гелекси А05, імей: НОМЕР_1 , з сім картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 ;

- мобільного телефону Айфон 11 Про Макс, імей: НОМЕР_3 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_4 ;

- мобільного телефону Айфон 6, імей: НОМЕР_5 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_6 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Ухвала підлягає негайному виконанню та апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1