ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/719/25 Справа № 192/2838/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України стосовно засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)». про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України стосовно засудженого ОСОБА_7 .

Засуджений 31.08.2021 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська, за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.4 КК України призначено ОСОБА_7 остаточного покарання шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 23.04.2021 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність скасувати повністю.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання відносно засудженого ОСОБА_7 та постановити:

На підставі ч.2 ст. 74 негайно звільнити засудженого ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.04.2021 за ч.3 ст.185 КК України за епізодом викрадення майна 01.01.2021 на суму 1772,25 грн та за ч.2 ст.185 КК України за епізодом викрадення майна 09.01.2021 на суму 1155 грн., у зв`яізку з усуненням караності діяння.

Негайно звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровьска від 04.11.2019 за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Негайно звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2019 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Прокурор обґрунтовує свої вимоги тим, що на його думку суд першої інстанції порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, а саме ч.1 ст.412 КПК України а також неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (п.1 ч.1 ст.413 КПК України). Також на його думку вказані доводи суду першої інстанції є невмотивованими, необґрунтованими та суперечать вимогам п.2 ч.2 ст.537 КПК України, ст. ст. 5, 74 КК України.

Позиція учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Засуджений будучи належним чином повідомлений у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції вважає, що звільнення ОСОБА_7 від покарання, яке було призначено йому вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року за правилами ст.71 КК України, тобто фактично вирішення питання про звільнення від покарання, яке було призначене іншим вироком, а саме вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року, є втручанням у резолютивну частину вироку міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року, а тому не належить до повноважень суду під час розгляду питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Між тим з такими висновками місцевого суду не погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.3, п.4, ч.1 ст.409 Підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

Так з огляду на ці законодавчі зміни викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо його вартість не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, Законом №3886-ІХ передбачено нові критерії розмежування адміністративних і кримінальних правопорушень залежно від вартості викраденого майна, у зв`язку з чим фактично декриміналізовано передбачені ст.ст. 185, 190, 191 КК України діяння, вчинені до набрання чинності цим Законом на суму, яка не перевищує двох НМДГ.

Зокрема, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість за ст.ст. 185, 190, 191 КК України.

Крім того, необхідно також врахувати вимоги ст. 61 Конституції України, за якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за те саме правопорушення. За таких умов встановлення в конкретному неправомірному діянні ознак адміністративного правопорушення (зокрема дрібної крадіжки) виключає караність за їх вчинення відповідно до закону про кримінальну відповідальність.

Згідно положенням ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ч.3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Кім того, згідно вимог п.13 ч.1 ст.357 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України

Згідно положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 ( у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання відносно засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» про застосування положень ч.2 ст.74 КК України, суд в своєму рішенні зазначив, що звільнення ОСОБА_7 від покарання, яке було призначено йому вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року за правилами ст. 71 КК України, тобто фактично вирішення питання про звільнення від покарання, яке було призначене іншим вироком, а саме вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року, є втручанням у резолютивну частину вироку міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року, а тому не належить до повноважень суду під час розгляду питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України. Вказане не позбавляє можливості вирішити питання про звільнення засудженого від покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року відповідно до положень п.4 ч.2 ст.539 КПК України.

Таким чином, оскільки засуджений ОСОБА_7 на час звернення до суду відбував покарання у ДУ Солонянська виправна колонія (№21), тому питання пов`язані з виконанням вироку у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, повинні вирішуватися Солонянським районним судом Дніпропетровської області.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 та постановити:

- негайно звільнити засудженого ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.04.2021 за ч.3 ст.185 КК України за епізодом викрадення майна 09.01.2021 на суму 1155 грн., у зв`язку з усуненням караності діяння.

- негайно звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2019 за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

- негайно звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2019 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненям караності діяння.

На підставі викладено, керуючись статтями 404, 407, 409, 410, 412, 415 та 418, 419 КПК, коллегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України стосовно засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити та постановити:

- негайно звільнити засудженого ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.04.2021 за ч.3 ст.185 КК України за епізодом викрадення майна 09.01.2021 на суму 1155 грн., у зв`язку з усуненням караності діяння.

- негайно звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2019 за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

- негайно звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2019 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненям караності діяння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 09 година 00 хвилин 31 січня 2025 року.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4