Номер провадження:1-кп/521/779/25
УХВАЛА

24 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

під час підготовчого судового засідання, у режимі відеоконференції, кримінального провадження №755/18859/21 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстану, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Малиновським районним судом м. Одеси розглядається кримінальне провадження №755/18859/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Адвокатом ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_6 було заявлено клопотання про скасування арешту майна, яке 08.04.2021 виявлено та вилучено під час обшуку за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 8-а, а саме: автомобіль марки «Toyota Camry», синього кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 та ключі від вказаного автомобіля.

Своє клопотання захисник обвинуваченого обґрунтовує тим, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 27.10.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, закрито відносно ОСОБА_7 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2024 року провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України зупинено у зв`язку із розшуком обвинуваченого ОСОБА_5 .

Захисник у судовому засіданні зазначила, що на теперішній час вказаний транспортний засіб було оглянуто та всі необхідні слідчі дії проведено, тому відпала потреба у подальшому арешті вказаного майна. Власник транспортного засобу, ОСОБА_6 , не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діями обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника власника майна, пославшись на те, що арештоване майно має процесуальний статус речового доказу в кримінальному провадженні, та використовувалося ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши зазначене клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зокрема, судом встановлено, що арешт на автомобіль марки «Toyota Camry», синього кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 та ключі від вказаного автомобіля, було накладено слідчим суддею з метою збереження доказів від пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як було встановлено під час розгляду клопотання в суді, ОСОБА_6 не є підозрюваним, обвинувачуваним чи особою, яка несе цивільну відповідальність за шкоду завдану її діями у кримінальному провадженні, до арештованого майна, яке належить заявнику не може бути застосована конфіскація чи спеціальна конфіскація, цивільний позов до останнього у цьому кримінальному провадженні також не заявлявся. При розгляді слідчим суддею клопотання слідчого про арешт майна, прокурором не були надані відомості про те, що транспортний засіб був набутий ОСОБА_6 безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і він знав або повинен був знати, що таке майно відповідає будь якій з ознак, передбачених пунктами 1 4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Крім того, у кримінальному провадженні №0000157 від 27.10.2020 стороною обвинувачення будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_6 вчинив будь-яке кримінальне правопорушення встановлено не було.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту прокурором не надано будь яких відомостей про недобросовісні дії ОСОБА_6 при набутті права на транспортний засіб та не надано відомостей, що в теперішній час право на це майно будь ким оскаржується у встановленому законом порядку.

Разом із цим, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст. 41 Конституції України закріплює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд вважає, що тривале обмеження власника у праві користування належним йому майном, при відсутності підстав для кримінальної чи цивільної відповідальності, буде негативно впливати на реалізацію цим власником його конституційних прав щодо правомірного володіння належним йому майном.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що арешт на автомобіль марки «Toyota Camry», синього кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 та ключі від вказаного автомобіля має бути скасовано в частині заборони користування, оскільки відпали підстави його подальшого застосування.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 131, 170, 174, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, задовольнити частково.

Скасувати арешт з транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Toyota Camry», синього кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 та ключі від вказаного автомобіля, у частині заборони користування майном.

Вищевказане майно повернути власнику або іншій особі за його дорученням при наявності документів, підтверджуючих право власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_8