ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000535 від 16.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Вознесенського району Херсонської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, з повною середньою освітою, не є інвалідом, батька двох неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєншій стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

22.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий релсим воєнного стану, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. б ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2022 №46/дск солдата ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника відділення охорони взводу охорони НОМЕР_2 радіотехнічного батальйону (військової частини НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 радіотехнічної бригади (військової частини НОМЕР_1 ), зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

В подальшому, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.12.2023 № 361 солдата ОСОБА_4 гранатометника відділення охорони взводу військової частини НОМЕР_3 відряджено для виконання бойових (спеціальних) завдань до військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_2 ).

Будучи військовослужбовцем військової слулсби за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, ш;о визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дрюципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, у солдата ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом обману.

Так, 23.12.2023 солдат ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, діючи в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, шо він є військовослужбовцем і повинен виконувати обов`язки військової служби у військовій частині НОМЕР_5 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, шляхом обману своєму командуванню НОМЕР_2 радіотехнічного батальйону (військової частини НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 радіотехнічної бригади (військової частини НОМЕР_1 ) повідомив недостовірну інформацію про прибуття до військової частини НОМЕР_6 ( АДРЕСА_2 ) та подальше виконання ним обов`язків військової служби, при цьому до вказаного місця служби не прибув, а перебував за місцем свого проживання в с. Кощіївка Фастівського району Київської області, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

21.02.2024 солдат ОСОБА_4 був розшуканий за місцем свого проживання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 , після чого з`явився до військової частини НОМЕР_3 та приступив до подальшого виконання службових обов`язків.

Тобто, протягом періоду 24.12.2023 по 21.02.2024 ОСОБА_4 обов`язки військової служби за місцем ії проходження в АДРЕСА_2 не виконував, а завдяки обману, що створював уявлення про виконання ним обов`язків військової служби протиправно ухилявся від їх виконання, перебуваючи переважну більшість часу за місцем свого проживання в с. Кощіївка Фастівського району Київської області, де проводив час на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення на військову службу за наявності можливості для цього.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 409 КК України як ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчиненому в умовах воєнного стану.

Окрім цього, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.12.2023 № 361 солдата ОСОБА_4 гранатометника відділення охорони взводу військової частини НОМЕР_3 відряджено для виконання бойових (спеціальних) завдань до військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_2 )..

Згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оісіад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премії.

Поряд з цим, ОСОБА_4 протягом періоду 24.12.2023 по 21.02.2024 ОСОБА_4 , обов`язки військової служби за місцем її проходження в АДРЕСА_2 не виконував, а завдяки обману, що створював уявлення про виконання ним обов`язків військової служби протиправно ухилявся від їх виконання, перебуваючи переважну більшість часу за місцем свого проживання в с. Кощіївка Фастівського району Київської області, де проводив час на власний розсуд, не вжріваючи заходів для повернення на військову службу за наявності можливості для цього.

При цьому ОСОБА_4 , достовірно знаючи даний факт та усвідомлюючи, що обов`язки військової служби він не виконує за відсутності поважних причин, не має фактичних та правових підстав для нарахування та виплати йому грошового забезпечення, діючи з пpямим умислом, шляхом обману, з метою отримання грошових коштів, своєму командуванню з НОМЕР_2 радіотехнічного батальйону (військової частини НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 радіотехнічної бригади (військової частини НОМЕР_1 ) повідомив недостовірну інформацію про прибуття до військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_2 ) та подальше виконана ним обов`язків військової служби, таким чином створивши помилкове уявлення того, що він нібито проходить військову службу.

У зв`язку з даним обманом та приховуванням інформації про дійсне місце свого перебування у період з 23.12.2023 по 21.02.2024 фінансово-економічним відділом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , безпідставно нараховано та виплачено грошове забезпечення на загальну суму 27945,78 гривень.

У зв`язку з діянням ОСОБА_4 державі в особі військової частини НОМЕР_1 спричинено матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Прокурором у підготовчому судовому засіданні було надано угоду про визнання винуватості від 13.03.2025 укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 ,за наявності письмової згоди представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 , яку в судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник та представник потерпілої юридичної особи просять затвердити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогою ч. 3 ст. 474 КПК України, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду зазначеної вище угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

З огляду на надану угоду, прокурор у справі ОСОБА_3 , будучи уповноваженою відповідно до ст. 37 КПК України та обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України в присутності захисника ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 , уклали угоду на підставі якої ОСОБА_4 зобов`язується визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409 та ч. 1 ст. 190 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 409 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 у судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 409 та ч. 1 ст. 190 КК України за вказаних в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах. ОСОБА_4 роз`яснено наслідки затвердження такої угоди, передбачені ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Переконавшись в тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409 та ч. 1 ст. 190 КК України, які згідно ст. 12 КК України, відповідно є тяжким злочином (ч. 4 ст. 409 КК України) та кримінальним проступком (ч. 1 ст. 190 КК України) та в тому, що ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження такої угоди, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду, оскільки підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України суд не встановив.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 слід скасувати.

Судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 314, 374, 474, 475, 484 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 березня 2025 року укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000535 від 16.04.2024.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі стоком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі стоком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 33, 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, зарахувавши у строк покарання час затримання та тримання під вартою з 14 січня 2025 року по 13 березня 2025 року включно.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 13 березня 2025.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 скасувати, звільнивши ОСОБА_4 з під варти в залі суду негайно.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам кримінального провадження роз`яснити їх право отримати копію даного вироку в суді.

Суддя ОСОБА_7