Житомирський апеляційний суд
Справа №293/971/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/484/25
Категорія ч.1 ст.115 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №293/971/24 за апеляційними скаргами прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_10 і захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.01.2025 відносно

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обраховано з дати набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання його попереднє ув`язнення, яке відраховувати з дня фактичного затримання 03.05.2024 і по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Скасовано арешти, накладені відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.05.2024 та ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 10.05.2024.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, у сумі 7 194,16 грн. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 02.05.2024 близько 18 год. 00 хв. між ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та його ріднім братом ОСОБА_11 , за місцем їх спільного проживання в АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , тобто в умисному вбивстві останнього.

У вказаний день час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на противоправне заподіяння смерті, усвідомлюючи, що в результаті його дій може настати смерть його брата ОСОБА_11 , та бажаючи цього, ОСОБА_9 , пішов до господарського приміщення розташованого на території вищевказаного домоволодіння, де взяв пластикову ємність в якій знаходився змінений бензин. Після чого, зайшовши до веранди будинку за вказаною адресою, розлив вміст вказаної ємності на тіло ОСОБА_11 який знаходився на ліжку в положенні лежачи, та в подальшому за допомогою сірника підпалив його.

В подальшому на крики потерпілого до кімнати будинку прибігла мати останнього - ОСОБА_12 , яка загасила пожежу та ОСОБА_11 було викликано карету швидкої медичної допомоги та доставлено до КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради.

Надалі, 07.05.2024 близько 15 год. 40 хв. в приміщенні відділення інтенсивної терапії №2 КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради, в м. Житомир по вул. Червоного Хреста, 3 ОСОБА_13 помер.

В результаті злочинних дій ОСОБА_9 його брату ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у виді масивних опікових ран, у вигляді опіків полум`ям ПБ-ІП ступеня до 45% від загальної площі тіла на голові, шиї, тулубі, животі та верхніх кінцівках, які утворились прижиттєво, від дії високої температури (полум`я), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Таким чином ОСОБА_9 інкримінується умисне вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити останньому покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Вважає, що потрібно поставитися критично до показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_12 , яка є його матір`ю, які у ході судового розгляду вказані особи взагалі заперечили причетність ОСОБА_9 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, зазначивши про те, що потерпілий загорівся з власної необережності, та у цій частині судом покази вказаних осіб визнано такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються іншими належними та допустимими доказами сторони обвинувачення. Разом в тим, суд неповною мірою надав оцінки іншим доказам сторони обвинувачення, які підтверджують спрямування умислу ОСОБА_9 саме на заподіяння смерті свого брата, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 КК України. Крім того, судом при призначенні покарання не враховано, що ОСОБА_9 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з яким винний перебуває у сімейних відносинах, за відсутності обставин, які пом`якшують покарання, за місцем проживання характеризується посередньо: приводом до вчинення вказаного кримінального правопорушення є малозначний конфлікт через небажання потерпілого давати алкогольних напоїв обвинуваченому, як наслідок непоправна шкода у вигляді смерті особи, шляхом спалення останнього. Також, за час судового розгляду ОСОБА_9 жодного разу не висловлював жалю щодо вчиненого, навпаки побудував власну версію подій щодо смерті потерпілого внаслідок власної необережності.

Адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, та ухвалити новий, яким виправдати її підзахисного. Наголошує, що даний вирок винесений з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки (покази свідка сторони захисту ОСОБА_14 , які підтверджували факт отримання тілесних ушкоджень померлим ОСОБА_11 ). Звертає увагу, що показання свідків, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_14 потерпілої ОСОБА_7 , суд безпідставно визнав такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони є близькими родичами та спрямовані на виправдання обвинуваченого. Зазначає, що безпідставно визнано слідчий експеримент на основі, якого грунтується обвинувачення, який було проведено неправомірно, але всупереч ст.89 КПК України, визнав даний доказ допустимим. Зазначає, що не взято судом до уваги також висновок експерта від 11.06.2024 року який вказує непричетність ОСОБА_9 до вчиненого, довідку КНП «Черняхівське територіальне медичне об`єднання» Черняхівської селищної ради про те, що ОСОБА_9 з 17.05.2001 року перебуває на обліку в лікаря-психіатра, виписку з медичної карти №6997 обласного медичного спеціалізованого Центру Житомирської обласної ради, що свідчить про діагноз обвинуваченого ОСОБА_9 : легка розумова відсталість з помірними поведінковими порушеннями, механічна пам`ять знижена до стадії легко вираженої дебільності, емоційно-вольова нестійкість. Вважає, що доказів, які підтверджують вину ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не було надано, як на досудовому слідстві, так і під час судового слідства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію захисника та обвинуваченого в підтримку своєї апеляційної скарги та незгодою з апеляційною скаргою прокурора, позицію прокурора в заперечення апеляційних вимог сторони захисту та в підтримку своїх апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Так, приписами ч.1 ст.370 КПК України передбачено що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду наведених вимог законну судом першої інстанції дотримано не було.

Так, відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями п.2 ч.3 ст.374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Разом з цим, як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції у мотивувальній частині вироку було встановлено обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Проте, в подальшому по змісту вироку суд першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_9 перекваліфікував з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України. При цьому, фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення саме за ч.2 ст.121 КК України оскарженим вироком встановлено не було.

Зазначені обставини вказують на суперечливість вироку, його юридичну невизначеність та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає також увагу на недостатню переконливість висновків суду першої інстанції та повноту оцінки і врахування усіх наявних в справі доказів щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вирок суду першої інстанції на підставі п.1, п.2 ч.1 ст.409 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження судом першої інстанції необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, дати їм належну юридичну оцінку з огляду на їх належність та достатність, ретельно перевірити доводи сторони обвинувачення та сторони захисту на підтвердження своїх позицій, дати на них вичерпні, вмотивовані відповіді, визначитись із правильною кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_9 , врахувати висновки і мотиви апеляційної інстанції, з яких скасовано судове рішення, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне й обґрунтоване та справедливе судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Одночасно, з огляду на об`єктивно встановлені обставини провадження, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_9 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_10 і адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.01.2025 відносно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 23 травня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :