Справа № 453/1488/24
№ провадження 1-кс/453/460/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе в залі суду клопотання заступника начальника слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2024 року за № 0000183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1971 КК України,-

в с т а н о в и в:

Заступник начальника слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старший капітан поліції ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням, погодженим прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт, шляхом заборони відчуження та розпорядження на наступне нерухоме майно земельну ділянку за кадастровим номером :01:005:0041 площею 0,14 га для ведення особистого сільського господпарства, яка розташована по вул. Івана Франка в селищі Славсько Стрийського району Львівської області, яка належить ОСОБА_5 , самовільно зайняту земельну ділянку площею 0, 0109 га із земель водного фонду, ка знаходиться в селищі Славсько Славської об`єднаної територіальної громади Стрийського району Львівської області та частину дерев`яної будівлі на площі 0, 0044 га з метою збереження їх як речових доказів у кримінальному провадженні № 0000183 від 10 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1971 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 в період часу з 2016 по 2020 рік (більш точної дати встановити органу досудового розслідування не представилось можливим), будучи власником земельних ділянок з кадастровими номерами :01:005:0041, :01:005:0042, що у селищі Славсько Стрийського району Львівської області, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки водного фонду, з метою її самовільного використання у власних цілях,не маючи жодних дозволів від органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, всупереч встановленому законом порядку, а саме в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 124 Земельного кодексу України, згідно з якою передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування,ст.125 Земельного кодексу України, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації, усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, всупереч вимогам ст. 60, 61 Земельного кодексу України, в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а також в порушення вимог ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: будівництво будь-яких споруд, усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, умисно, протиправно, самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0109 га із земель водного фонду, яка знаходиться в селищі Славсько Славської об`єднаної територіальної громади Стрийського району Львівської області, та розташована в межах прибережної захисної смуги річки Опір та відноситься до земель комунальної власності Славської селищної ради Стрийського району Львівської області прибережна захисна смуга (водоохоронна зона), яка є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, шляхом спорудження частини дерев`яної будівлі на площі 0,0044 га та складування будівельних матеріалів (піску, щебню) на площі 0,0065 га в межах прибережної захисної смуги річки Опір, і таким чином приєднавши її до земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0041.

Згідно з інформацією Державного земельного кадастру, інформацією про право власності та речові права на земельну ділянку, встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:005:0041 площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 ;

Земельну ділянку за кадастровим номером :01:005:0041 площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0109 га із земель водного фонду, яка знаходиться в селищі Славсько Славської об`єднаної територіальної громади Стрийського району Львівської області та частини дерев`яної будівлі на площі 0,0044 га 28 листопада 2024 року визнано речовими доказами, оскільки вони є матеріальними об`єктами, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися. В даному клопотанні просять проводити розгляд такого без участі слідчого та прокурора, котрі клопотання підтримують в повному обсязі.

В свою чергу, враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати дане клопотання у відсутності слідчого, прокурора та власника майна, тож розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінальне провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям визначеними ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.

Клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів, передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року).

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання заступника начальника слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2024 року за № 0000183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1971 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження та розпорядження, на наступне нерухоме майно: земельну ділянку за кадастровим номером :01:005:0041 площею 0,14 га для ведення особистого сільського господпарства, яка розташована по вул. Івана Франка в селищі Славсько Стрийського району Львівської області, яка належить ОСОБА_5 , самовільно зайняту земельну ділянку площею 0, 0109 га із земель водного фонду, ка знаходиться в селищі Славсько Славської об`єднаної територіальної громади Стрийського району Львівської області та частину дерев`яної будівлі на площі 0, 0044 га з метою збереження їх як речових доказів у кримінальному провадженні № 0000183 від 10 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1971 КК України.

Негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1