Дата документу 13.02.2025Справа № 554/6105/24
Провадження № 1-кп/554/158/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року місто Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002677 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді в суді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив про клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченому, на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор покликається на обставини, зазначені ним в обвинувальному акті, згідно з яким сторона обвинувачення інкримінує ОСОБА_4 7 (сім) епізодів злочинної діяльності з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 309, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів без мети збуту; незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту у великих розмірах та особливо небезпечних речовин у великих розмірах, вчинені за попередньою змовою групою осіб; незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб; незаконне зберігання з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах та особливо небезпечних речовин, вчинені повторно та за попередньою змовою групою осіб; незаконне зберігання з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб; незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, вчинені повторно; незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, вчинені повторно. Зокрема, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі доведеності його вини, законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років із конфіскацією майна.

Також прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведення вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень; знищити, сховати будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наприклад, здійснити відчуження майна, яке він має, оскільки санкція інкримінованого злочину передбачає конфіскацію майна як додаткове покарання; а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки ОСОБА_4 інкримінується декілька епізодів злочинної діяльності, що задокументовані як на території Шевченківського району, так і Київського району міста Полтави. Прокурор зазначає про відсутність відомостей про офіційне працевлаштування обвинуваченого, відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків та будь-яких офіційних джерел доходу, заощаджень, а також, що обвинувачений підтримує зв`язки із невстановленими особами у сфері незаконного обігу наркотичних засобів тощо.

На переконання прокурора, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо обрати обвинуваченому, оскільки всі вони передбачають перебування обвинуваченого на волі, що дає можливість здійснити дії, які зазначені в ризиках. Зокрема, особисте зобов`язання не буде дієвим з огляду на особу обвинуваченого, його репутацію, вищевказані ризики та тяжкість кримінальних правопорушень. Особисту поруку не можна застосувати, оскільки жодна особа, яка заслуговує на відповідну довіру, не зверталася до органів досудового розслідування з метою поручитися за обвинуваченого і такої пропозиції не надходило й від нього самого. Заставу не можна застосувати, оскільки в обвинуваченого відсутнє постійне або тимчасове офіційне місце роботи, він не має легальних джерел доходу в достатньому розмірі, та відповідних заяв щодо можливості сплати застави не надходило і від інших осіб. Домашній арешт, на думку прокурора, не можна обирати обвинуваченому у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 може постійно змінювати місце свого мешкання, тоді як він підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання зазначеним ризикам.

На підставі викладеного просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

У судовому засіданні обвинувачений та захисник із зазначеним клопотанням прокурора не погодилися та просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши необхідні матеріали кримінального провадження, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

24 квітня 2024 року під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22 червня 2024 року.

30 травня 2024 року Полтавський апеляційний суд залишив ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 24 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 без змін.

З вищевказаної ухвали слідчого судді вбачається, що під час досудового розслідування встановлено наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

14 червня 2024 року Октябрський районний суд міста Полтави своєю ухвалою обрав (продовжив) обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 11 серпня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Надалі 24 липня, 02 серпня, 26 вересня, 15 листопада та 25 грудня 2024 року суд продовжував строк дії раніше обраного запобіжного заходу, і такий строк закінчується 21 лютого 2025 року.

Суд вважає, що вказані прокурором ризики є доведеними, продовжують існувати на теперішній час, вони не змінилися та суттєво не зменшилися з огляду на таке.

За обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується, серед іншого, у вчинені особливо тяжкого злочину, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. При цьому ризик втечі оцінюється у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

За змістом ст. 199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе й виправдане.

Ризиком же в контексті кримінального провадження є певна обґрунтована ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оскільки справа перебуває на стадії судового розгляду по суті, суд не дає оцінки обґрунтованості підозри.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує дані про його особу, вік, стан здоров`я, репутацію та майновий стан, наявність фактичного місця проживання, відсутність офіційного місця роботи, навчання та легальних джерел доходів, оцінку яким суд також надавав під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому.

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.

На думку суду, враховуючи характер, тяжкість і обставини злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , а також наявність (продовження) воєнного стану, запровадженого в Україні, й фактичні бойові дії на значній території держави, ці обставини самі по собі є достатніми для висновку, що ризики, зазначені прокурором, не зменшилися, підсилюються обставинами воєнного стану. У зв`язку з цим, суд вважає, що на теперішній час інший більш м`який запобіжний захід не гарантуватиме належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Також прокурор довів у судовому засіданні наявність ризику ухилення обвинуваченого від суду, оскільки цей ризик залишається реальним з огляду на тяжкість злочинів, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_4 , а також через суворість можливого покарання, яке загрожує за вчинення таких злочинів, у разі визнання особи винуватою у їх вчиненні. Все це може спонукати обвинуваченого залишити постійне місце проживання, у тому числі, покинути межі України, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та перешкодить здійсненню правосуддя.

Також є ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе продовжити протиправну діяльність щодо придбання, виготовлення та зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів та психотропних речовин як джерело для існування та заради отримання прибутку.

Крім того, свідки у цьому кримінальному провадженні в судовому засіданні не допитувалися, речові та інші докази також не досліджувалися.

Нових, суттєвих обставин, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу суду не надано, тоді як встановлені вище ризики не зникли та не зменшилися, що в сукупності виправдовує подальше застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Таким чином, є вагомі підстави вважати, що обвинувачений, якому стороною обвинувачення інкриміновано, зокрема, тяжкий та особливо тяжкий злочини, дійсно може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані обставини є достатніми для висновку, що ризики, які визначені в ухвалі суду про обрання запобіжного заходу, заявлені і доведені прокурором у судовому засіданні, на теперішній час не зменшилися, а жоден інший запобіжний захід на теперішній час не зможе їм запобігти.

Таким чином, є достатні правові підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного обвинуваченому.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується, серед іншого, за ч. 3 ст. 307 КК України у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, що є особливо тяжким злочином у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, враховуючи суспільну небезпечність такого злочину та серйозність висунутого обвинувачення, а також встановлені судом ризики, які мають реальний характер, отже, визначення застави як альтернативного запобіжного заходу буде недостатнім засобом для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Тому, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу і не визначає розмір застави.

З вищенаведених підстав не підлягає задоволенню заявлене захисником клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 331, 370, 372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити до 12 квітня 2025 року включно строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002677 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена лише в частині обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1