Номер провадження: 11-сс/813/97/25
Справа № 522/3537/24 1-кс/522/6395/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000041, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого суддіПриморського районного суду м. Одеси від 06.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання старшого дізнавача СД ВП №5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки Chevrolet Volt VIN НОМЕР_1 в корпусі сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Рішення слідчого судді обґрунтоване тим, що клопотання слідчого не відповідає вимогам КПК України та відсутні підстави для арешту вказаного майна.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого суддіпредставник власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що автомобіль марки Chevrolet Volt є речовим доказом та відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Потерпіла має право власності на вказаний автомобіль за спадщиною за законом, проте невстановленими особами автомобіль був неодноразово перереєстрований на інших власників та оголошений у розшук.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання про арешт майна.

Прокурор був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, а тому з урахуванням думки представника власника майна, апеляційний суд у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності прокурора.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, представника власника майнаОСОБА_6 ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, надавши пояснення, що наразі подано до суду цивільний позов та заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що 05.02.2024 до чергової частини ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_6 про те, що невстановлена особа надала підроблені документи під час реєстрації транспортного засобу марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

За даним фактом СД ВП №5 ОРУП № 1 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 05.02.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

Під час допиту потерпілої ОСОБА_6 встановлено наступне: батько потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орієнтовно в 2018 році вирішив придбати в США автомобіль та доставити його в Україну. В подальшому, у 2019 році ОСОБА_9 здійснив оплату у розмірі 9000 доларів США та придбав електричний автомобіль «Шевролет Вольт». Орієнтовно в середині 2019 року вище зазначений автомобіль прибув на територію України та був розмитнений. Однак, у зв`язку із тим, що він був пошкоджений, та автомобіль був переданий на ремонт, в м. Чорноморськ Одеської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. У 2023 році потерпіла ОСОБА_6 випадково знайшла документи на автомобіль, а саме митну декларацію UA500650/2019/005512 та посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, яке видане Одеською митницею ДМСУ. 15.11.2023 на ім`я ОСОБА_6 державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину на автомобіль марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 . Після звернення потерпілої ОСОБА_6 до адвоката було з`ясовано, що автомобіль марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 на даний час зареєстрований за ОСОБА_10 .. Крім того, потерпілій ОСОБА_6 стало відомо, що вперше автомобіль марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 20.09.2022 був зареєстрований на ім`я батька останньої ОСОБА_9 , тобто після його смерті. В подальшому, від імені вже померлого ОСОБА_9 автомобіль був проданий декільком особам, в т.ч. ОСОБА_10 , яка на даний час є незаконним власником вище зазначеного автомобілю.

Згідно свідоцтва про смерть (актовий запис №301 від 27.08.2020) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

14.03.2024 до СД ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області на підставі наданого запиту надійшли матеріали Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Одеській області в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) №5141, згідно яких встановлено наступне: транспортний засіб марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 вперше був зареєстрований в ТСЦ №6141 Територіальний сервісний центр МВС в м. Підгорне Тернопільської області на підставі реєстраційної операції 71- реєстрація транспортного засобу привезеного з-за кордону по посвідченню митниці OD 0105144 від 22.02.2019 та вантажно-митної декларації UA500650/2019/005512 від 22.02.2019, виданих Одеською митницею ДФС, 20.09.2022 за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 29.02.2024 власником транспортного засобу марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

29.04.2024 на підставі запиту надійшли матеріали з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (ТСЦ №6141), згідно яких встановлено наступне: транспортний засіб марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 вперше був зареєстрований в ТСЦ № 6141 Територіальний сервісний центр МВС в м. Підгорне Тернопільської області на підставі заяви № 784721156 від 20.09.2022 від імені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після смерті останнього.

Враховуючи вище викладені обставини, є підстави вважати, що в період часу з 27.08.2020 по 20.09.2022 невстановлена особа, використовуючи підроблені документи на ім`я померлого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснила реєстрацію транспортного засобу марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 в ТСЦ №6141 Територіальний сервісний центр МВС в м. Підгорне Тернопільської області, а в подальшому вказаний транспортний засіб тричі був перереєстрований на інших власників, у зв`язку з чим 01.10.2024 транспортний засіб марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 оголошено в розшук.

12.11.2024 до чергової частини ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення з лінії 102 про те, що 12.11.2024 за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 18 працівниками патрульної поліції зупинено транспортний засіб марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 12.11.2024 під час проведення огляду транспортний засіб марки Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 08.08.2023 ТСЦ № 5141 на ім`я ОСОБА_10 , що мешкає: АДРЕСА_1 та автомобільний ключ від нього вилучено та передано на відповідальне зберігання власнику вище зазначеного транспортного засобу - ОСОБА_10 ..

Відмовляючи у задоволенні клопотання старшого дізнавача про накладення арешту на Chevrolet Volt, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 суд першої інстанції вірно зазначив, що клопотання не містить переконливих доказів того, що вказане майно має значення для органу досудового розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 358 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

З урахуванням цієї норми Закону, апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що клопотання дізнавача про арешт майна не містить належного обґрунтування, щодо можливості використання вказаного автомобілю в якості доказів у вказаному кримінальному провадженні, оскільки за ст. 358 КК України предметом злочину можуть бути документи, а не автомобіль.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки вони недоведені та спростовуються матеріалами справи.

Будь-яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів суд не вбачає та стороною захисту надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 170-173, 376, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргупредставника власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого суддіПриморського районного суду м. Одеси від 06.12.2024 про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000041, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 20.01.2025 року о 09:00 годин в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4