КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строком на 60 діб, тобто до 11 березня 2025 року включно,

за участі сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6 , (в режимі ВКЗ з ДУ «Київський слідчий ізолятор»),

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 11 березня 2025 року включно.

Раніше визначену заставу ОСОБА_6 в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн., залишено без змін.

Цією ж ухвалою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , в цій частині рішення суду ніким не оскаржується.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив про те, що на даний час обставини, які послужили підставою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали та продовжують існувати ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого саме цього запобіжного заходу.

Зважаючи на ці та інші обставини, в тому числі враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо необхідності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, не забезпечать його належної процесуальної поведінки, а також для запобігання встановленим ризикам, а саме: можливості переховування обвинуваченого від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року скасувати, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Постановити ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що ухвала суду є необґрунтованою, а клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є безпідставним, оскільки ризики, про які зазначає сторона обвинувачення, є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Так, сторона захисту вважає, що лише суворість можливого покарання, відсутність постійного місця роботи та проживання не є свідченням того, що ОСОБА_6 скоїть в майбутньому нові кримінальні правопорушення або буде ухилятись від явки до суду.

Також, як вважає захисник, судом проігнорована думка потерпілої ОСОБА_8 , яка під час судового розгляду заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та просила звільнити його з-під варти. Захисник посилається на те, що прокурором не було надано жодного доказу, який би доводив причетність ОСОБА_6 до події злочину, оскільки і сама потерпіла спростовувала його причетність.

Окрім того, посилаючись на усталену практику Європейського суду з прав людини, захисник зазначає, що сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначальним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання під вартою.

На думку захисника, заявлені прокурором ризики є недоведені, а застосований винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є надмірно суворим, та вважає за можливе застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, ґрунтується на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження оскільки, як вважає суд, ризики, що були підставою для застосування цього запобіжного заходу та його продовження, не зменшилися та не перестали існувати.

Доводи захисника про те, що судом не зазначено, якими доказами підтверджується ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а також те, що ухвала суду не містить обґрунтувань того, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі буде переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, є безпідставними.

Так, суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, врахував стадію судового розгляду та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, та прийшов до висновку, що обставини, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження не зменшилися та не перестали існувати.

Посилання захисника на те, що під час продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не додано жодних матеріалів, якими прокурор доказує обставини та доводи клопотання, є безпідставними, оскільки в провадженні суду перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .

Посилання захисника на те, що згідно з практикою ЄСПЛ сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою і суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу є неспроможними, оскільки суд, окрім покарання, яке може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого злочину, врахував ризики, які існують з огляду на стадію судового засідання.

Також суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів є обґрунтованим, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника про те, що судом не взято до уваги думку потерпілої та їм не надано оцінки, є безпідставними.

Так, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував думку захисника, який заперечував щодо клопотання прокурора та просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, а саме особисте зобов`язання, думку обвинуваченого, який вважав, що заявлені прокурором ризики безпідставні та необґрунтовані, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка підтримала думку прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши надані до суду документи, у межах заявленого клопотання, стадію судового розгляду, проте не погодився з позицією захисника щодо можливості застосування відносно ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та не знайшов підстав для застосування такого запобіжного заходу, зазначивши, що продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не буде значним в розумінні встановлення балансу інтересів судового розгляду й обмеження прав особи на вільне пересування.

Що стосується доводів захисника про недоведеність пред`явленої ОСОБА_6 підозри, оскільки і сама потерпіла заперечувала причетність обвинуваченого, то колегія суддів звертає увагу на те, що на даній стадії судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості підозри/обвинувачення, оскільки ці питання є предметом для розгляду судом під час розгляду обвинувального акту, у якому викладені фактичні обставини кримінального провадження, які потребують перевірки на предмет доведеності чи недоведеності висунутого обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, не убачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строком на 60 діб, тобто до 11 березня 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 753/16633/23

Провадження № 11-кп/824/3037/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Доповідач ОСОБА_1