Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 531/1838/21
Провадження № 1-кп/553/37/2024
У Х В А Л А

Іменем України

10.12.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000025 від 21.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2021 року в провадження Ленінського районного суду м. Полтави, згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року, надійшло кримінальне провадження № 0000025 від 21.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінаьних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України.

21 жовтня 2021 року підготовче провадження закрито, призначено дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року виділено в окреме провадження в копіях матеріли щодо обвинувачених ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч. 2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч. 5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, разом з угодою про визнання винуватості від 20.04.2023 року, присвоївши виділеному кримінальному провадженню окремий унікальний номер та номер провадження, визначивши, при цьому, в порядку ст. 35 КПК України, інший склад суду, який має розглядати дане виділене кримінальне провадження.

Відповідно до ухвали суду від 16 травня 2024 року, виділено в окреме провадження в копіях матеріали щодо обвинувачених ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України разом з угодою про визнання винуватості від 16.05.2024 року, присвоївши виділеному кримінальному провадженню окремий унікальний номер та номер провадження, визначивши, при цьому, в порядку ст. 35 КПК України, інший склад суду, який має розглядати дане виділене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що, згідно ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області, відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та визначено розмір застави у розмірі 90 800 грн.. В подальшому вказаний запобіжний захід був неодноразово продовжений рішенням суду. На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 11 січня 2025 р..

В обґрунтування вказаного клопотання прокурором вказувалось про те, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні в складі організованої злочинної групи особливо тяжких корисливих злочинів. Приймаючи до уваги той факт, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити спроби неправомірного впливу на потерпілих, які не допитані на даний час в суді та показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків, в тому числі проти власності у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому просив продовжити дію заходів забезпечення кримінального провадження у вигляд тримання під вартою.

Прокурором поміж викладеного вказувалось про те, що ОСОБА_9 немає стійких соціальних зв`язків, не був офіційно працевлаштований, не мав легальних джерел доходів, що вказує про те, що, перебуваючи на волі, він зможе продовжити свою злочинну діяльність, вчиняючи інші умисні, корисливі злочини з метою отримання незаконного джерела прибутку, для забезпечення елементарних життєвих потреб, тому просив продовжити дію заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

Також, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.01.2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 09.02.2023 року ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід з домашнього арешту у нічний час на тримання під вартою, терміном на 60 днів, строк тримання спливає 11 січня 2025 року.

В обгрунтування вказаного клопотання прокурором вказувалось про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні у складі організованої злочинної групи особливо тяжких корисливих злочинів. Крім того, прокурором вказувалось на неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого, що стало підставою для зміни запобіжного заходу з домашнього арешту у нічний час на тримання під вартою.

Прокурором вказувалось про те, що обвинуваченим ОСОБА_7 надано показання у суді, що не зменшують ризиків наявних у даному кримінальному провадженні та не є єдиною та достатньою підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою. Перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ним вчинено ряд особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, як на території України, так і за її межами, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, обгрунтовується тим, що вчинення інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень ОСОБА_7 підтверджується, у тому числі, показання потерпілих і свідків, які на даний час не допитані у судовому засіданні. Оскільки обвинуваченому ОСОБА_7 відомі анкетні дані останніх, місця мешкання потерпілих та свідків про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показань в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень підтверджується тим, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та судимий 26.02.2020 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.ч.1,2, ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 185 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

Прокурором вказувалось про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не мав та не має на даний час достатніх легальних джерел доходів для забезпечення як свого існування , так і своєї родини.

Відтак, з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб, у разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у тому числі - проти власності, тому прохав продовжити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також прокурором було внесено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відносно ОСОБА_5 , без застосування електронних засобів контролю в обгрунтування вказаного клопотання прокурором вказувалось наступне.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 02.09.2021 року, обвинуваченому ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.03.2023 року, змінено відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з домашнього арешту у нічний час на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначено суму застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 402 600,00 грн.. 27 березня 2023 року ОСОБА_5 звільнено з- під варти під заставу.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 25 травня 2023 року, змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді застави шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 25 травня 2023 року по 23 липня 2023 року, без права внесення застави.

Відповідно до ухвали Ленінського районнного суду м. Полтави від 22 червня 2023 року, продовжено термін дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, терміном на 60 днів до 20 серпня 2023 року, включно.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2023 року, обвинуваченому ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю, з покладенням ряду обов`язків: прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження №531/1838/21, за першою вимогою; цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; носити засіб електронного контролю; утримуватися від спілкування в позасудовому порядку з обвинуваченими, потерпілими та свідками у кримінальному провадженні № 531/1838/21.

Відовідно до ухвали суду від 16 січня 2024 року, ОСОБА_5 змінено адресу раніше застованого запобіжного заходу на адресу: АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року, змінено ОСОБА_5 запобіжних захід з цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю на домашній арешт у нічний час доби, без застосування електоронних засобів конттролю.

Відповідно до ухвали суду від 16 травня 2024 року, змінено ОСОБА_5 адресу виконання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без використання засобів електронного контролю, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з АДРЕСА_3 на адресу АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 14 червня 2024 року, продовжено ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без застосування електронних засобів контролю, терміном на 60 днів, який спливає 11 січня 2025 року.

В обгрунтування клопотання прокурором вказувалось про те, що, відповідно до ст. 177 КПК України, існують ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Прокурором вказувалось про те, що існують реальні ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, повернутися до протиправної діяльності, чинити тиск на свідків, потерпілих, з огляду на вчинення ними особливо тяжкого злочину корисливої спрямованості із застосуванням насильства, відсутності постійного офіційного джерела доходу.

Поряд з цим, прокурором вказувалось про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, не зникли, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів неможливе, оскільки не здатне запобігти вищевказаним ризикам та може негативно впливати на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Прокурор вказував на те, що, зважаючи на введення воєнного стану на території України, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе перешкоджати обвинуваченим повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Зважаючи на наведені вище обставини прохав продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нійчний час доби відносно ОСОБА_5 ..

В судовому засіданні прокурором було внесено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Згідно ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 05 березня 2021 року, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, відносно ОСОБА_4 та визначено розмір застави в сумі 681 000 грн..

23 березня 2021 року, ухвалою Полтавського апеляційного суду, ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 05.03.2021 року скасовано та обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Так, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2022 року, ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт без застосування електронних засобів контролю.

Даною ухвалою суду було покладено наступні обов`язки на обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження № 531/1838/21, за першою вимогою; цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; утримуватися від спілкування в позасудовому порядку з потерпілими ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та свідками у кримінальному провадженні № 531/1838/21.

Зобов`язано ОСОБА_4 невідкладно прибути до місця свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому в ході судового розгляду даного кримінального провадження судом було змінено адресу проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , за якою останньому встановлено цілодобовий домашній арешт, а саме на : АДРЕСА_5 .

Ухвалою Ленінського районного суду від 23.03.2023 року, змінено запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2023 року, міру запобіжного заходу ОСОБА_4 змінено з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електоронних засобів контролю.

Ухвалою Ленінського районного суду від 23 листопада 2023 року, ОСОБА_4 прожовжено дію заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосувнаням електронних засобів контролю, змінено адресу проживання обвинуваченого ОСОБА_4 та визначено: АДРЕСА_5 .

Ухвалою від 08.08.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, змінено на запобіжний захід - домашній арешт у нічний час доби, без використання засобів електронного контролю, скасувавши процесуаьний обов`язок щодо його носіння.

В обгрунтування вказаного клопотання прокурором вказувалось про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні у складі організованої злочинної групи особливо тяжких корисливих злочинів. Крім того, прокурором вказувалось і те, що враховуючи фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, його майновий стан та інші нові, дійсні та вагомі, тяжкі життєві обставини, а також процесуальну поведніку обвинуваченого, яка змінилась у позитивний бік, що на думку прокурора запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю в повній мірі забезпечить процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Прокурором вказувалось про те, що обвинуваченим ОСОБА_4 надано показання у суді, що не зменшують ризиків наявних у даному кримінальному провадженні та не є єдиною та достатньою підставою для продовження дії застосованого заходу забезпечення кримінального провадження. Перебуваючи на свободі, усвідомлюючи, що ним вчинено ряд особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, як на території України, так і за її межами, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, обгрунтовується тим, що вчинення інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень ОСОБА_4 підтверджується у тому числі, показаннями потерпілих і свідків. Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 відомі анкетні дані останніх, місця мешкання потерпілих та свідків, дані обставини вказують про реальну можливість вчинення ним спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показань в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

Відтак, прохав продовжити відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , не заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..

З приводу вирішення питання щодо продовження терміну дії запобіжного заходу відносно інших обвинувачених - покладався на думку сторони захисту.

В свою чергу в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 не заперечувала проти клопотання прокурора щодо ОСОБА_7 з приводу продовження відносно нього дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

З приводу вирішення питання щодо продовження терміну дії запобіжного заходу відносно інших обвинувачених - покладалась на думку сторони захисту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора щодо ОСОБА_9 з приводу продовження відносно нього дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

З приводу вирішення питання щодо продовження терміну дії запобіжного заходу відносно інших обвинувачених - покладалась на думку сторони захисту.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали думку своїх та інших захисників.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження заходів забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 є такими, що підлягають до задоволення, за наступних обставин.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Як встановлено в ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_9 щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

Так, згідно ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області, відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та визначено розмір застави у розмірі 90 800 грн.. В подальшому вказаний запобіжний захід був неодноразово продовжений рішенням суду. На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 11.01.2025 р..

Судом встановлено, що, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні в складі організованої злочинної групи особливо тяжких корисливих злочинів. Приймаючи до уваги той факт, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на інших обвинувачених, потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час триває судове з`ясування обставин у даному кримінальному провадженні, в ході якого обвинувачений ОСОБА_9 надав свої показання суду, що в свою чергу не зменшує ризиків наявних у даному кримінальному провадженні, і дана обставина не може бути прийнята судом, як єдина і достатня для зміни раніше обраного відносно останнього запобіжного заходу.

Судом беззаперечно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 , не зважаючи на наявність постійного місця проживання у АДРЕСА_6 , раніше не судимий, не має стійких соціальних зв`язків, так як ніде не працює, не має стійкого джерела доходів, що вказує про те, що, перебуваючи на волі, він зможе продовжити свою злочинну діяльність вчиняючи інші умисні, в тому числі корисливі злочини, з метою отримання незаконного джерела прибутку на проживання.

Під час розгляду клопотання прокурора судом не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою з урахуванням його стану здоров`я чи неможливість отримання медичної допомоги в місцях позбавлення волі.

В той же час, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Зважаючи на вказані вище обставини та факти, суд приходить до переконливого висновку, що доводи прокурора про те, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, в зв`язку з існуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України, є доцільним та необхідним.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , в зв`язку з його обгрунтованістю.

Поряд з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_7 з наступних підстав.

Так, згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2021 року, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час відносно ОСОБА_7 ..

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 09.02.2023 року, ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з домашнього арешту у нічний час доби на тримання під вартою, терміном на 60 днів, визначено розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 214 720,00 грн., який було неодноразово продовжено судом, термін тримання під вартою ОСОБА_7 спливає 11.01.2025 року.

Згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_22 було залишено без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2023 року, якою змінено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту у нічний час доби на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено без змін.

Судом встановлено, що, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в складі організованої злочинної групи особливо тяжкого корисливого злочину. Приймаючи до уваги той факт, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на інших обвинувачених, потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Поряд з цим, судом встановлено, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, не має стійкого джерела доходів, що вказує про те, що, перебуваючи на волі, він зможе продовжити свою злочинну діяльність, вчиняючи інші умисні в тому числі корисливі злочини з метою отримання незаконного джерела прибутку на проживання.

Зважаючи на вказані вище обставини та факти та приймаючи до уваги факт наявності систематичного невиконання покладених на нього судом процесуальних обов`язків, що стало підставою для зміни запобіжного заходу з домашнього арешту у нічний час на тримання під вартою, суд приходить до переконливого висновку, що доводи прокурора про те, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, в зв`язку з існуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України, є доцільним та необхідним.

Крім того, законність ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2023 року, була предметом перевірки судом апеляційної інстанції, за результатами якої вказана ухвала залишена в силі, а апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_22 - відхилена.

З огляду на встановлені судом обставини, що мають вирішальне значення для вирішення клопотання прокурора, суд приходить до переконливого висновку про його задоволення, в зв`язку з обгрунтованістю та законністю, продовження дії запобіжного заоду у вигляді тримання під вартою.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість доводів у клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , приходить до наступного висновку.

Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2021 року, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ..

Так, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2021 року, ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.

Даною ухвалою суду було покладено наступні обов`язки на обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: прибувати за кожною окремою вимогою суду, слідчого, прокурора у встановлений у вимозі час; не залишати місце свого проживання у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками, для запобігання спробам незаконно впливати на вказаних осіб; не виїжджати за межі Полтавського (Карлівського) району Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.03.2023 року, змінено відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з домашнього арешту у нічний час - на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, визначено суму застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 402 600,00 грн.. 27 березня 2023 року ОСОБА_5 звільнено з- під варти під заставу.

Згідно ухали суду від 25 травня 2023 року, змінено відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою, строком на 60 днів, починаючи з 25 травня 2023 року по 23 липня 2023 року.

Вказана ухвала була перевірена в апеляційній інстанції та залишена в силі.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2023 року, змінено відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із застосуванням електронних засобів контролю та з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2024 року, ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби, без використання електронних засобів контролю, строк якого спливає 11.01.2025 року.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 16 травня 2024 року, змінено адресу виконання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без використання засобів електронного контролю відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з АДРЕСА_3 - на адресу АДРЕСА_2 .

Згідно п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема щодо незаконного, шляхом підбурювання, вмовлянням, залякуванням впливати на покази свідків, понятих, які були присутні під час проведення огляду місця події, на свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та які можуть бути встановлені в ході судового розслідування та потерпілих.

Відповідно до ч. 1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах диспозитивності. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суд, вислухавши прокурора, сторону захисту, приходить до висновку про обгрунтованість доводів прокурора щодо доцільності продовження заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без застосування електронних засобів контролю та встановлення відповідних процесуальних обов`язків.

Суд констатує, про наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 сталих соціальних зв`язків, репутації, майнового стану та стану здоров`я, в тому числі наявності на утриманні малолітньої доньки та дружини, підтверджено стороною захисту належними і допустимими доказами.

Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Карлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного межрегіонального управління Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 10 серпня 2023 року народилась ОСОБА_23 , батьками якої вказані: ОСОБА_5 та ОСОБА_24 .

Дані обставини є повними, належними та достатніми для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді домашній арешт у нічний час доби без застосуванням електронних засобів контролю.

Разом з вищенаведеним, ураховуючи наведені вище фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, його майновий стан та інші нові життєві обставини, суд також приймає до уваги процесуальну поведінку обвинуваченого, яка суттєво змінилась в позитивну сторону, суд вважає за можливе продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронних засобів контролю та встановлення певних процесуальних обов`язків, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням забезпечення прав малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи, є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризики, відносно ОСОБА_5 , передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі істотно зменшилися, хоча і не перестали існувати з високою ймовірністю.

Поряд з цим, з огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Разом з цим КПК України передбачено два запобіжні заходи, які в розумінні цілей статтей 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є позбавленням свободи, яким є домашній арешт та тримання під вартою. Що стосується домашнього арешту, особа не ставиться у вкрай вразливе становище, тоді як при обранні особі тримання під вартою вона опиняється в неналежних умовах тримання під вартою під повним контролем держави, тобто є цілком вразливою.

Під час розгляду питання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу судом встановлено, що на даний час значно зменшились ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_5 за умови домашнього арешту у нічний час доби позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що дає підстави суду для висновку про те, що подальша дія відносно обвинуваченого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту у нічний час доби є виправданим та для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, досягнення справедливого балансу інтересів суспільства з вимогами захисту прав конкретної особи, на даний час буде достатнім визначення відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В той же час, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати на даний час, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з урахуванням стану здоров`я останнього, його репутації, міцних соціальних зв`язків.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання прокурора про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без застосування електронних засобів контролю з встановленням певних процесуальних обов`язків.

Суд, вислухавши учасників кримінального проваджнення, перевіривши обгрунтованість доводів у клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відносно ОСОБА_4 , приходить до наступного висновку.

Згідно ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 05 березня 2021 року, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_4 та визначено розмір застави в сумі 681 000 грн..

23 березня 2021 року ухвалою Полтавського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 05.03.2021 року скасовано та обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Так, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2022 року, ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Даною ухвалою суду було покладено наступні обов`язки на обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження № 531/1838/21, за першою вимогою; цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; утримуватися від спілкування в позасудовому порядку з потерпілими ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та свідками у кримінальному провадженні № 531/1838/21.

Зобов`язано ОСОБА_4 невідкладно прибути до місця свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому в ході судового розгляду даного кримінального провадження судом було змінено адресу проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , за якою останньому встановлено цілодобовий домашній арешт, за адресою, а саме: АДРЕСА_5 .

Ухвалою суду від 23.03.2023 року змінено запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, який в подальшому був продовжений строком на 60 днів, до 15 жовтня 2023 року, включно.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 05.10.2023 року, змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електоронних засобів контролю та встановлення певних процесуальних обов`язків, строком на 60 днів, до 11 січня 2025 року, включно.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема щодо незаконного, шляхом підбурювання, вмовлянням, залякуванням впливати на покази свідків, понятих, які були присутні під час проведення огляду місця події, на свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та які можуть бути встановлені в ході судового розслідування та потерпілих.

Відповідно до ч. 1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах диспозитивності. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суд заслухавши міркування прокурора, твердження обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - ОСОБА_6 приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження підстави наведені прокурором для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Суд констатує, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 сталих соціальних зв`язків, репутації, майнового стану та стану здоров`я, в тому числі наявності на утриманні дітей синів - ОСОБА_25 , 2007 року народження, і ОСОБА_26 , 2017 року народження та дружини, підтверджено стороною захисту належними і допустимими доказами, що не заперечувалось прокурором.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд, враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризики, відносно ОСОБА_4 , передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі істотно зменшилися, хоча і не перестали існувати з високою ймовірністю.

Поряд з цим, з огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Разом з цим КПК України передбачено два запобіжні заходи, які в розумінні цілей статтей 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є позбавленням свободи, яким є домашній арешт та тримання під вартою. Що стосується домашнього арешту особа не ставиться у вкрай вразливе становище, тоді як при обранні особі тримання під вартою вона опиняється в неналежних умовах тримання під вартою під повним контролем держави, тобто є цілком вразливою.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є працевлаштованим офіційно у ФОП ОСОБА_27 та працює водієм ОСОБА_4 ..

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби підлягає до задоволення, в зв`язку з його обгрунтованістю.

Під час розгляду питання про продовження ОСОБА_4 умов перебування під дією запобіжного заходу: домашній арешт запобіжного заходу судом встановлено, що на даний час зменшились ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_4 за умови відбування домашнього арешту у нічний час доби, без застосуванням електронних засобів контролю, позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що дає підстави суду для висновку про те, що подальше застосування таких умов відбування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту є виправданим та для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, досягнення справедливого балансу інтересів суспільства з вимогами захисту прав конкретної особи, на даний час буде достатнім продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 умов відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешт у нійчний час доби.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби - підлягає до задоволення .

Поряд з цим, на адресу суду заявником ОСОБА_28 подано клопотання про скасування арешту, та повернення коштів, в якому остання прохала скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року, на грошові кошти належні ОСОБА_28 , в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, а саме: купюри номіналом по 20 доларів: JJ 62835774 B; GF 84259079 A; MB 23525445 B; MB 10380727 B; JF 80938738 D; купюри номіналом по 50 доларів США: IA 27671168 A; MB 68920642 C; купюри номіналом 100 доларів США: KB 91945070 J; KB 57846203 C; HB 32465390 A; KB 46563016 H; KL 40837478 D; HB 61971929 F; KJ 01900616 A; KB 28358479 L; FK 63080522 B; KJ 60486915 A; HB 21494585 A; KB 19664323 K; FK 63646099 B; HB 36810995 H; KA 05478750 A; HF 38425428 B; KA 05478735 A; HE 49735679 C; KK 23036610 A; HB 09171969 C; DE 76164582 A; KB 10890421 M; BC 19422874 A; HC 54125344 B; KB 33352076 N; HF 87490896 C; KB 63790272 Q; FE 29509427 A; CB 58530971 B; KB 82518376 H; KB 24382219 B; HH 44179458 A; DF 66216802 B; KL 82348640 C; YB11560258; FB 47125371 C; FF 10539105 A; HK 94898939 A; KB 70113223 J; DB 96821862 A; KL 52264366 D; AL 79805566 C; KB 47484563 C; KB 29420746 A; KB06280958J; KE 00651120 A; KB 30792671 K; HE 44639480 B; HB 15017355 C; HB 23050255 P; HB 71559469 F; HE 36864003 D; HF 91653755 A; HB 85111217 F; HB 85111216 F; HB 87383732 K; HC 51883077 B; HB 35628979 N; KB 69891679 F; PB 10914749 D; PB 10914759 D; LK 61305306 A; PF 41916946 C; PB 11281252 D; LL 15130421 I; LF 52361727 A; LG 76492541 D; LE 05239051 D; LF 71488693 J; LL 85521357 C; LL 44155283 C; LB 68939860 P; MB 12886372 C; LJ 83232641 B; LK 44528470 E; LA 89867702 B; LH 51084265 C; LB 31879804 V; LB 61525577 N; MB 01692229 D; LF 01838599 H; LB 88537582 L; LA 12282475 B; LF 29121200 H; LE 20673519 E; LB 09301379 R; LJ 35376794 A; LK 78420260 C; LK 57626278 C; LD 42495221 C; LH 16306019 C; LF 47091543 A; LB 31879805 V; MB 77733479 B; ME 54566434 B; ME 54566435 B; ME 54566430 B; ME 54566424 B.

В обґрунтування клопотання заявницею вказувалося про те, що 04 березня 2021 року, згідно Ухвали Карлівського районного суду Полтавської області, в рамках кримінального провадження за місцем проживання заявниці АДРЕСА_4 , яка належить останній на праві приватної власності, працівниками поліції було проведено обшук. Під час обшуку було вилучено належні їй особисто грошові кошти в сумі 10 (десять тисяч) доларів США. В подальшому на вищевказану суму грошей згідно ухвали Карлівського районного суду Полтавської області від 12.03.2021 року було накладено арешт в рамках кримінального провадження.

Заявницею в клопотанні зазначено, що вказані кошти належать заявниці на праві пиватної власності, які вона отримала від зайняття підприємницькою діяльністю, так як являється приватним підприємцем. Отримані нею прибутки від здійснення підприємницькою діяльністю остання конвертувала в долари США і робила заощдження з метою в подальшому оплати за вступ та навчання сташого сина від першого шлюбу - ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час є студентом першого курсу університету WSB Merito філіал в м. Хожув, республіка Польща.

Поряд з цим, в клопотанні заявницею вказувалось про те, що в зв`язку з накладенням арешту на вказану вище суду грошей остання не мала можливості сплатити за навачння сина, тому вимушена була взяти в борг суму грошових коштів 10 000 (доларів США) у гр. ОСОБА_27 , 1974 року народження, про що було складено боргову розписку, в якій заявниця зобов`язувалась повернути грошові кошти до 01 січня 2025 року.

Враховуючи, що на вилучені під час обшуку у неї грошові кошти накладено арешт, в зв`язку з чим заявниця не мала змоги своєчасно виконати боргові зобов`язання, тому звернулась до суду з вказаною заявою.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що необхідність цього арешту обумовлюється встановленням дійсних обставин справи, оскільки дані грошові кошти є речовими доказами, і їх наявність сприяє разом з іншими доказами встановленню обставин, що мають значення, зокрема, ідентифікації даних коштів, зважаючи, що на даний час триває судовий розгляд кримінального провадження .

Суд вислухавши пояснення учасників провадження захисників обвинувачених, обвинувачених. які не заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_28 , дослідивши надані матеріали, дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_28 підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 12.03.2021 року накладено арешт шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких робіт, що можуть змінити зовнішній вигляд речей, виявлені та вилучені 04.03.2021 року під час обшуку квартири, де проживає ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_4 , зокрема на грошові кошти в сумі 10 000 доларів США .

При вирішенні питання про накладення арешту на грошові кошти слідчий суддя виходив з тих обставин, що в ході досудового розслідування на той час було встановлено, що вказані грошові кошти є речовими доказами по справі, можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається із ухвали, підставою для накладення арешту слугувало те, що спірні грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано мають статус речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні, та з метою їх збереження накладено арешт.

Всупереч цьому, відповідно до обвинувального акту в результаті злочинного розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 обвинувачені заволоділи грошовими коштами в сумі 1 850 000 грн., що вказує про те, що формулювання пред`явленого обвинувачення усім обвинуваченим в тому числі ОСОБА_4 , не містить фактичних даних щодо походження грошових коштів, в іноземній валюті в сумі 10 000 доларів США. В той же час вказані кошти, належні потерпілим ОСОБА_30 , в ході досудового розслідування не були ідентифіковані у спосіб встановлений законом.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, а саме з метою:

-збереження речових доказів;

-спеціальної конфіскації;

-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, згідно змісту ухвали Карлівського районного суду Полтавської області слідчий заявляв клопотання про накладення арешту (і такий арешт був застосований слідчим суддею) з метою збереження речових доказів. Таким чином, у цьому випадку застосоване положення п. 1 ч.2 ст.170 КПК України, за яким арешт накладено з метою збереження речових доказів, оскільки зазначені грошові кошти визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000025 від 21.01.2021 року.

.Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже, чинне кримінальне процесуальне законодавство дозволяє накладення арешту на гроші з метою збереження речових доказів виключно у випадку наявності достатніх підстав для їх віднесення до кримінально-процесуальної категорії речових доказів (відповідності критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як було встановлено, згідно з ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року, арешт накладений на грошові купюри та речі, які були вилучені в ході проведення обшуку квартири, де проживає ОСОБА_4 по АДРЕСА_4 , зі своєю сім`єю.

Судом беззаперечно встановлено, що власником квартири АДРЕСА_7 , де проживав обвинувачений ОСОБА_4 та де і були вилучені саме дані кошти, є - ОСОБА_28 .

05 серпня 2024 року ОСОБА_28 було взято в борг у ОСОБА_27 , грошові кошти у сумі 10 000 доларів США. У відповідності до боргової розписки складеної ОСОБА_28 в присутності свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , остання зобов`язувалась повернути грошові кошти в строк до 01 січня 2025 року.

Заявницею вказувалось про те, що вказані грошові кошти вона вимушена була взяти в борг у ОСОБА_27 для здійснення опалти навачння сина від першого шлюбу - ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час є студентом першого курсу університету WSB Merito філіал в м. Хожув, республіка Польща, так її особисті кошти, які були отримані нею від здійснення підприємницької діяльності були вилучені в ході проведення обшуку.

Під час допиту в суді обвинувачений ОСОБА_4 також вказав суду про те, що кошти в сумі 10 000 доларів США , є особистими коштами його дружини ОСОБА_28 , які отримані нею від здійснення підприємницької діяльності, дані обставини зазначалися обвинуваченим під час проведення працівниками поліції вказаного обшуку, що вказує про послідовність та дійсність зазначених обставин.

Дані твердження заявниці щодо цілі взяття в борг вищевказаної грошової суми, розмір якої є значним, пітверджуються поясненнями заявниці зазначеними в клопотанні та наданими письмовими доказами. Зокрема, відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_28 з 11.11.2009 року зареєстрована Фізичною особою підприємцем, зареєстровано основний вид економічної діяльності 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.

Дані обставини, що мають істотне значення, для розгляду даної заяви, не були спростовані в судовому засіданні іншими учасниками процесу.

Суд констатує, що твердження прокурора в судовому засіданні про те, що дані грошові кошти є предметом вчинення кримінального правопорушення, не відповідають змісту обвинувачення пред`явленого усім обвинуваченим, а також мотивам і підставам обтяженню їх арештом, у відповідності до ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 12.03.2021 року.

Так, в ухвалі про накладення арешту відсутні будь-які дані, які б вказували, що належні ФОП ОСОБА_28 , які отримані нею від зайнятті підприємницькою діяльнсітю набуті саме кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує про необгрунтованість накладення арешту в даній частині.

Положеннями ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом положень ст. 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Суд приходить до висновку, що позбавлення заявника права розпоряджатися власними грошовими коштами за умови недоведеності, що дані грошові кошти є предметом кримінального протиправного, діяння та посягання оскільки самим прокурором в судовому засіданні вказувалось про відсутність ідентифікації даних коштів, є втручанням у її право володіти своїм майном.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series А № 98). Зі змісту ухвали слідчого судді випливає, що при накладенні арешту на грошові кошти заявника, питання співрозмірності і розумності слідчим суддю не досліджувалось взагалі.

Прокурором не надано жодного доказу, що вилучене та арештоване майно було набуте протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують подальший ступінь втручання у права і свободи заявника, зокрема право володіння користування своїм майном, що прямо вказує про безпідставність накладення в ході досудового розгляду арешту на грошові кошти в даній частині.

З системного аналізу наведених вище обставин та норм права суд приходить до висновку, що обтяження арештом грошових коштів належних ОСОБА_28 , в сумі 10 000 доларів США, є неспівмірним та вказує, що подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження стосовно грошових коштів належаних ОСОБА_28 знаходиться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна. У зв`язку з цим на даний час наявні правові підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 177-179, 181,182, 183, 197, 331, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження терміну дії заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вжитих в рамках кримінального провадження № 0000025 від 21.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України задовольнити .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою продовжити, з утриманням в ДУ "Полтавська установа виконання покарань №23", строком на 60 днів, починаючи з 10 грудня 2024 року по 07 лютого 2025 року, включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді тримання під вартою продовжити, з утриманням в ДУ "Полтавська установа виконання покарань №23", строком на 60 днів, починаючи з 10 грудня 2024 року по 07 лютого 2025 року, включно, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн..

У разі внесення ОСОБА_7 застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до прокурора, суду;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу прокурора та суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи ;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без використанння засобів електронного контролю.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження № 531/1838/21, за першою вимогою;

- у нічний час доби з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-утримуватися від спілкування в позасудовому порядку з обвинуваченими, потерпілими та свідками у кримінальному провадженні № 531/1838/21.

Строк дії ухвали становить 60 днів з 10 грудня 2024 року по 07 лютого 2025 ооку, включно.

Виконання ухвали в частині дотримання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , контроль за виконанням запобіжного заходу ОСОБА_5 покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що порушення умов дії домашнього арешту може бути наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції, з метою контролю відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , продовжити у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без використанння засобів електронного контролю.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження № 531/1838/21, за першою вимогою;

- у нічний час доби з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , з можливістю, в дений час, пересуватися в межах Полтавського району.

-утримуватися від спілкування в позасудовому порядку з обвинуваченими, потерпілими та свідками у кримінальному провадженні № 531/1838/21.

Строк дії ухвали становить 60 днів з 10 грудня 2024 року по 07 лютого 2025 року, включно.

Виконання ухвали в частині дотримання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , контроль за виконанням запобіжного заходу ОСОБА_4 покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що порушення умов дії домашнього арешту може бути наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції, з метою контролю відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Клопотання ОСОБА_28 про скасування арешту та повернення коштів - задовольнити.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року, на грошові кошти належні ОСОБА_28 , в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, а саме: купюри номіналом по 20 доларів: JJ 62835774 B; GF 84259079 A; MB 23525445 B; MB 10380727 B; JF 80938738 D; купюри номіналом по 50 доларів США: IA 27671168 A; MB 68920642 C; купюри номіналом 100 доларів США: KB 91945070 J; KB 57846203 C; HB 32465390 A; KB 46563016 H; KL 40837478 D; HB 61971929 F; KJ 01900616 A; KB 28358479 L; FK 63080522 B; KJ 60486915 A; HB 21494585 A; KB 19664323 K; FK 63646099 B; HB 36810995 H; KA 05478750 A; HF 38425428 B; KA 05478735 A; HE 49735679 C; KK 23036610 A; HB 09171969 C; DE 76164582 A; KB 10890421 M; BC 19422874 A; HC 54125344 B; KB 33352076 N; HF 87490896 C; KB 63790272 Q; FE 29509427 A; CB 58530971 B; KB 82518376 H; KB 24382219 B; HH 44179458 A; DF 66216802 B; KL 82348640 C; YB11560258; FB 47125371 C; FF 10539105 A; HK 94898939 A; KB 70113223 J; DB 96821862 A; KL 52264366 D; AL 79805566 C; KB 47484563 C; KB 29420746 A; KB06280958J; KE 00651120 A; KB 30792671 K; HE 44639480 B; HB 15017355 C; HB 23050255 P; HB 71559469 F; HE 36864003 D; HF 91653755 A; HB 85111217 F; HB 85111216 F; HB 87383732 K; HC 51883077 B; HB 35628979 N; KB 69891679 F; PB 10914749 D; PB 10914759 D; LK 61305306 A; PF 41916946 C; PB 11281252 D; LL 15130421 I; LF 52361727 A; LG 76492541 D; LE 05239051 D; LF 71488693 J; LL 85521357 C; LL 44155283 C; LB 68939860 P; MB 12886372 C; LJ 83232641 B; LK 44528470 E; LA 89867702 B; LH 51084265 C; LB 31879804 V; LB 61525577 N; MB 01692229 D; LF 01838599 H; LB 88537582 L; LA 12282475 B; LF 29121200 H; LE 20673519 E; LB 09301379 R; LJ 35376794 A; LK 78420260 C; LK 57626278 C; LD 42495221 C; LH 16306019 C; LF 47091543 A; LB 31879805 V; MB 77733479 B; ME 54566434 B; ME 54566435 B; ME 54566430 B; ME 54566424 B.

Зобов`язати старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_33 повернути ОСОБА_28 кошти в розмірі 10 000 доларів США .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з для проголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, в той самий строк з моменту вручення їм копії судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1