Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/808/24
Провадження № 1-кп/499/39/25
У Х В А Л А

Іменем України

08 січня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Іванівки Березівського району Одеської області матеріали кримінального провадження № 0000255 від 24.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 перебуває вищевказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

На адресу суду від обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_6 надійшли угода про примирення, відповідно до умов якої, враховуючи, що ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, враховуючи особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 69 КК України, санкцію частини 1 статті 286-1 Особливої частини КК України, сторони домовились про призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання у вигляді - штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень, без позбавленням права на керування транспортними засобами.

В судовому засіданні обвинувачений угоду про примирення підтримав, вказав, що шкоду відшкодував повністю.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного, просила затвердити угоду про примирення.

Потерпіла ОСОБА_6 в засіданні угоду про примирення підтримала, підтвердила відшкодування шкоди обвинуваченим.

Прокурор проти затвердження угоди заперечував, вважаючи що угода не відповідає інтересам суспільства.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд доходить таких висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до вимог п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд повинен перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону, та відмовити в затвердженні угоди, якщо угода не відповідає вимогам закону. Згідно з ч.1 ст.471 КПК України, в угоді про примирення зазначається узгоджене покарання та згода сторін на його призначення.

Відповідно до п.п.2, 5 ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Суд звертає увагу, що порушення ПДР особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не випадково було відокремлено законодавцем в окремий склад кримінального правопорушення, саме у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю в порівнянні з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.286 КК України.

Враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_4 правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому позиція потерпілого у справі щодо покарання, яке винний повинен понести за скоєне, під час вирішення цього питання судом не є вирішальною.

Проаналізувавши зміст угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, розмір шкоди, що завданий потерпілому та вид узгодженого покарання, із застосуванням положень ст.69 КК України, тобто більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавленням права на керування транспортними засобами, суд приходить до висновку що сама угода спрямована лише винятково на задоволення приватного інтересу обвинуваченого в частині призначення основного покарання, яке не передбачене санкцією ч.1 ст.286-1 КК України, тому у суду відсутні підстави вважати, що умови даної угоди відповідають інтересам суспільства, оскільки призначення такого виду покарання без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, на переконання суду, не є справедливим, співмірним і достатнім для виправлення обвинуваченого, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, адже законодавцем виокремлено в окремий склад кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю, та для задоволення інтересу суспільства (публічного інтересу), а також таке покарання, визначене в угоді, не буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету: покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Статтею 2КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За вище наведених обставин, угода про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000255 від 24.04.2024 року не відповідає інтересам суспільства, а тому суд вважає, що у затвердженні вказаної угоди потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст.395, 474 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У затвердженні угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000255 від 24.04.2024 року - відмовити.

Судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, продовжувати у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 13 січня 2025 року.

СуддяОСОБА_7