КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/6076/2024 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , аналогічні за змістом апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року, щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора.

Продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 строком до 13 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_12 строком до 13 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 строком до 13 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 строком до 13 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами відповідно, за якими передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, тому, обвинувачені кожен окремо, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування біль м`якого запобіжного заходу, будуть мати можливість переховуватись від суду в тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності.

Також, судом першої інстанції врахованосталість злочинної організації та зв`язки її членів в кримінальному середовищі, в тому числі в правоохоронних органах, обвинувачені, перебуваючи на волі, зможуть вжити заходів конспірації або втечі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків зі сторони обвинувачених, суд дійшов висновку, що вказаний ризик доведений у достатній мірі, адже відомі обвинуваченим свідки, показанняяких з огляду на вимоги ч. 1 ст. 23 КПК України мають бути отримані безпосередньо судом, ще не допитані, а відтак обвинувачені можуть впливати на них.

Висока ймовірність спроб кожного обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язана з існуванням ризику переховуватися від суду, ризику незаконно впливати на свідків, продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення та тими фактичними обставинами кримінального правопорушення, які встановив під час досудового розслідування прокурор.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що надає йому право виїзду за межі України в разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Зважаючи на стадію кримінального провадження - підготовчого судового засідання, суд позбавлений можливості дати оцінку доводам сторони захисту в частині доведеності або недоведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень наявності або відсутності в їх діях складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються; правильності кваліфікації дій, належності, допустимості та достатності доказів, тощо. Така оцінка як доказам, так і обставин інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікації дій обвинувачених, може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року, ухвалити нову, якою визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала суду необґрунтована та така, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також через грубе порушення судом процесуальних норм при її постановлені. Крім того, на переконання захисника, обраний ОСОБА_11 запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним правилам кримінального судочинства та вимогам Європейської конвенції з прав людини і сучасним підходам, закріпленим нині діючим кримінально-процесуальним законом.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року, ухвалити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково; визначити обвинуваченому ОСОБА_10 розмір застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала суду незаконна, необґрунтована та така, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також через грубе порушення судом процесуальних норм при її постановлені.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подала аналогічні за змістом апеляційні скарги, в яких просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора в повному обсязі.

Доводи апеляційних скарг обґрунтовує тим, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року необґрунтована та така, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених в ній, фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; вивчивши надані матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочинів обвинуваченим, які інкримінуються стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року продовжено запобіжний захід, щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , у виді тримання під вартою, до 13 січня 2025 року включно без визначення розміру застави.

На переконання колегії суддів таке рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду вказаного питання.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції безпідставно продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою є неспроможними. Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховані конкретні обставин справи, зокрема те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.

Також, судом першої інстанції враховано сталість злочинної організації та зв`язки її членів в кримінальному середовищі, в тому числі в правоохоронних органах, обвинувачені, перебуваючи на волі, зможуть вжити заходів конспірації або втечі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Перевіряючи наявність ризиків суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ризик незаконного впливу на свідків зі сторони обвинувачених доведений у достатній мірі, адже відомі обвинуваченим свідки, покази яких з огляду на вимоги ч. 1 ст. 23 КПК України мають бути отримані безпосередньо судом, ще не допитані, а, тому, обвинувачені можуть впливати на них.

Висока ймовірність спроб кожного обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язана з існуванням ризику переховуватися від суду, ризику незаконно впливати на свідків, продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення та тими фактичними обставинами кримінального правопорушення, які встановив під час досудового розслідування прокурор.

Як правильно вказав суд першої інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження - підготовчого судового засідання, суд позбавлений можливості дати оцінку доводам сторони захисту в частині доведеності або недоведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень наявності або відсутності в їх діях складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються; правильності кваліфікації дій, належності, допустимості та достатності доказів, тощо. Вказана оцінка, як доказам, так і обставин інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікації дій обвинувачених, може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

На переконання колегії суддів, обставини, на які вказують апелянти як на підстави для зміни обвинуваченим запобіжного заходу, непов`язаного із триманням під вартою, не можуть превалювати над ризиками, які врахував суд першої інстанції, ухвалюючи рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Водночас, п.п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке обмеження права ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Наведені в апеляційних скаргах захисників доводи щодо наявності підстав для звільнення обвинувачених з-під варти не знайшли свого підтвердження зібраними матеріалами, а також не вказують на зменшення існуючих ризиків або на те, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у змозі їм запобігти.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року та зміни обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 запобіжного заходу, а тому апеляційні скарги захисників як необґрунтовані, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , аналогічні за змістом апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4