ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/3726/23 Головуючий 1 інстанції Саркісян О.А.
Провадження № 11-кп/818/545/25 Головуючий апеляційної інстанції Курило О.М. Категорія: ч.7 ст.111-1 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді Курила О.М., суддів Люшні А.І. та Гєрцика Р.В., при секретареві Болотові О.О., з участю прокурора Чайкіна О.В., з участю захисника обвинуваченої адвоката Крутька С.С., без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самої обвинуваченої ОСОБА_1 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19 09 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт Шевченкове Шевченківського району Харківської області, громадянку України, яка до НОМЕР_1 працювала на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,-

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, з призначенням покаранняу виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі на строк 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна, з позбавленням спеціального звання «капітан поліції».

Строк відбування основного покарання ОСОБА_1 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання.

Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах ОСОБА_1 ухвалено рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.ст.100, 126 КПК України.

Вищевказаним вироком встановлено, що згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02 12 2021 №790 о/с, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Так, ОСОБА_1 , вступаючи до лав Національної поліції України, присягнула вірно служити Українському народу, дотримуватися норм Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь Держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04 05 2022 №233 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області звільнено зі служби в органах Національної поліції України за власним бажанням.

З 09 03 2022 збройні сили країни агресора рф безпосередньо здійснили окупацію смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області та силове захоплення і взяття під контроль будівель та споруд на території даного населеного пункту, що забезпечують діяльність органів державної влади, в тому числі й відділу поліцейської діяльності №1 Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, Куп`янський район, смт Шевченкове, вул.Центральна, 31, з метою перешкоджання їх нормальній діяльності та створення окупаційної влади, зокрема незаконного правоохоронного органу, та вирішили залучити до співпраці діючих працівників зазначеного районного відділу поліції, в тому числі й ОСОБА_1 .

Так, після окупації смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області, громадянка України ОСОБА_1 , будучи звільненою 04 05 2022 з посади старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, тобто будучи колишньою поліцейською працівницею правоохоронного органу, перебуваючи у зазначеному населеному пункті, з метою безпосереднього надання допомоги рф, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвий досвід для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, маючи злочинний умисел на вчинення колабораційної діяльності, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, усупереч вказівці керівництва районного відділу поліції та ГУНП в Харківській області щодо необхідності здійснення виїзду поліцейських з тимчасово окупованої території та заборони здійснення функціональних обов`язків поліцейськими на тимчасово окупованій території, не здійснила виїзд з смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області на підконтрольну Україні територію, натомість у невстановлений досудовим розслідуванням час вступила у злочинну змову з невстановленими представниками рф, які здійснили окупацію вказаного населеного пункту, та добровільно, з власної ініціативи, особисто зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному окупаційною владою рф на тимчасово окупованій території Харківської області, за наступних обставин.

Так, у невстановлені в ході досудового розслідування день та час, однак не пізніше 05 07 2022, громадянка України ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення колабораційної діяльності, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційної влади рф, з метою надання допомоги останнім, перебуваючи на тимчасово окупованій території Куп`янського району Харківської області, добровільно власноруч написала на ім`я « ОСОБА_2 » голови незаконної окупаційної адміністрації країни-агресора рф під назвою «Военно-гражданская администрация Харьковской области» заяву про прийняття на посаду у незаконному правоохоронному органі, а також подала копії особистих документів, автобіографію, особисті фотокартки із анкетою та згодою на обробку персональних даних, та підписала «Трудовой договор Военно-гражданской Администрации Харьковской области с работником администрации».

Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення колабораційної діяльності, громадянка України ОСОБА_1 , усупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційної влади рф, з метою надання допомоги останнім, добровільно зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «Управление внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», а саме: посаду «исполняющего обязанности инспектора отделения по работе с личным составом», про що 05 07 2022 представниками незаконної окупаційної влади рф винесено наказ №1-лс за підписом « ОСОБА_3 » - керівника зазначеного незаконного правоохоронного органу.

Далі, 28 07 2022, ОСОБА_1 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення колабораційної діяльності шляхом добровільного зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, отримала посвідчення співробітника незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «Управление внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», про що власноруч поставила особистий підпис у обліковому документі незаконного правоохоронного органу - «Журнале №18 учёта удостоверений сотрудников УВД ВГА Харьковской области».

В подальшому, діючи з єдиним злочинним умислом щодо вчинення колабораційної діяльності шляхом добровільного зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, для забезпечення роботи незаконного правоохоронного органу окупаційної влади рф «УВД ВГА Харьковской области» у смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, у невстановлені в ході досудового розслідування день та час, проте не пізніше 05 07 2022, перебуваючи у приміщенні відділу поліцейської діяльності №1 Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Куп`янський район, смт Шевченкове, вул.Центральна, 31, добровільно приступила до виконання повноважень на зайнятій нею посаді у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «УВД ВГА Харьковской области», а саме: на посаді «исполняющего обязанности инспектора отделения по работе с личным составом», здійснюючи складання графіків чергувань особового складу у зазначеному незаконному правоохоронному органі та безпосереднє чергування і патрулювання.

Крім того, 22 08 2022 ОСОБА_1 , для забезпечення становлення і зміцнення окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території

смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області, виконуючи повноваження на посаді «исполняющего обязанности инспектора отделения по работе с личным составом» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «УВД ВГА Харьковской области», прийняла в оперативне управління від керівника зазначеного незаконного правоохоронного органу - « ОСОБА_3 » автомобіль «УАЗ ПАТРИОТ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , він-код НОМЕР_3 , 2019 року випуску, про що власноруч поставила свій підпис у акті прийому передачі транспортного засобу.

Так, громадянка України ОСОБА_1 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення колабораційної діяльності шляхом добровільного зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, обійнявши посаду «исполняющего обязанности инспектора отделения по работе с личным составом» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «УВД ВГА Харьковской области» за виконання своїх обов`язків отримала грошову винагороду за період з 01 06 2022 по 30 06 2022 в сумі 43 000 російських рублів та за період з 01 07 2022 по 31 07 2022 в сумі 45 000 російських рублів, про що власноруч поставила свої підписи у платіжних відомостях №17 від 24 08 2022 та №3 від 22 08 2022, відповідно.

Після цього, у невстановлені в ході досудового розслідування день та час, діючи з єдиним злочинним умислом щодо вчинення колабораційної діяльності, громадянка України ОСОБА_1 , всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційної влади рф, з метою надання допомоги останнім, добровільно зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «УВД ВГА Харьковской области», а саме: посаду «старшего оперуполномоченного группы уголовного розыска Пункта полиции №2 (дислокация пгт. Шевченково)», про що представниками окупаційної влади рф винесено наказ без дати та номеру за підписом « ОСОБА_3 » - керівника зазначеного незаконного правоохоронного органу.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 , порушуючи вимоги ст.ст.17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, вступивши у злочинну змову з невстановленими представниками окупаційної влади рф, добровільно, не пізніше 05 07 2022, зайняла спочатку посаду «исполняющего обязанности инспектора отделения по работе с личным составом» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «УВД ВГА Харьковской области», а в подальшому, після 22 08 2022, добровільно зайняла посаду «старшего оперуполномоченного группы уголовного розыска Пункта полиции №2 (дислокация пгт. Шевченково)» у вказаному незаконному правоохоронному органі, чим створила умови для його функціонування, тим самим забезпечила становлення і зміцнення окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області.

Вказані дії ОСОБА_1 судом першої інстанціїкваліфіковані за ч.7 ст.111-1 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19 09 2024 року, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону, який підлягає застосуванню; невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що мотивування суду першої інстанції щодо відмови у врахуванні в якості обставини, яка згідно з п.11 ч.1 ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_1 , а саме вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, не є обґрунтованим, а невідображення вказаної інформації в обвинувальному акті не позбавляє суд можливості самостійно перевірити наявність чи відсутність вказаної обставини.

Також наголошує на тому, що суд першої інстанції, ухвалюючи наведений вирок призначив покарання без врахування наступних обставин, а саме ухилення ОСОБА_1 від участі у судовому розгляді, яка, не зважаючи на доведення її вини, не розкаялася, вину не визнала, не висловила жаль щодо вчиненого кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

У зв`язку з цим прокурор просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді 15 (п?ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади правоохоронних органах строком на 15 (п?ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є її особистою власністю, з позбавленням, на підставі ст.54 КК України, звання «капітан поліції».

Врахувати при призначенні покарання обставину, яка згідно з п.11 ч.1 ст.67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_1 , а саме вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор Чайкін О.В. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачена ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою в порядку ст.323 КПК України. Так, обвинуваченій направлялися повістки про виклик за останньою відомою адресою проживання та шляхом публікації інформації про виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Урядовий кур`єр», а також шляхом публікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Харківського апеляційного суду. Крім того, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора було опубліковано повістку про виклик обвинуваченої ОСОБА_1 у судове засідання. Відтак з моменту опублікування повістки про виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду, обвинувачена вважається належним чином ознайомленою з її змістом.

Захисник адвокат Крутько С.С. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції обґрунтованим та винесеним без порушення норм матеріального та процесуального права.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та думку захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25 10 2023 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, здійснювалось спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia), яка показань суду не давала та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду не надходило.

При цьому судом першої інстанції вживалися заходи для забезпечення обвинуваченій ОСОБА_1 права на захист та доступ до правосуддя, у зв`язку з чим остання викликалася в судові засідання в порядку ст.323 КПК України. Обвинуваченій направлялися повістки про виклик за останньою відомою адресою проживання та шляхом публікації інформації про виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр», а також шляхом публікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Орджонікідзевського районного суду м.Харкова. Відтак з моменту опублікування повістки про виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачена вважається належним чином ознайомленою з її змістом.

Водночас судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за обов`язковою участю захисника, що був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях, - адвоката Крутька С.С., який брав участь на стадії досудового розслідування і обізнаний з матеріалами кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_1 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи зі вказаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі №682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається зі змісту вироку, призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції врахував обставини, що характеризують особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої згідно зі ст.66 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої згідно зі ст.67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Навівши зазначені обставини, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що є всі підстави для призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі на строк 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна, з позбавленням спеціального звання «капітан поліції» відповідно до ст.54 КК України.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд першої інстанції врахував те, що остання вчинила особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки, а також особу винної й відсутність обставин, які відповідно до положень ст.66 КК України пом`якшують покарання чизгідно зі ст.67 КК України обтяжують покарання.

Крім того, колегія суддів вважає доречним висновок суду першої інстанції щодо зазначеної прокурором в судових дебатах обтяжуючої обставини вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, а саме те, що суд не може врахувати її з тих підстав, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення та відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

В обвинувальному акті зазначено, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_1 в ході досудового розгляду не було встановлено.

Обтяжуючі обставини, зазначені в ст.67 КК України, свідчать про підвищену небезпеку вчиненого злочину та особи винного, що дає суду підстави для призначення більш суворого покарання з кількох альтернативних у санкції покарань.

Суд не вправі з власної ініціативи вийти за межі висунутого обвинувачення, якщо це погіршує становище особи. Зазначене буде порушенням права особи на захист, яким вона не могла скористатися, оскільки ці обставини не були зазначені в обвинувальному акті.

З огляду на те, що відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, яке відповідно до ст.370 КПК України є належним чином вмотивованим.

У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині не підлягають задоволенню.

Будь-яких нових даних, провокуючих особистість обвинуваченої, стороною обвинувачення надано не було у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при досить повному та ретельному вивченні особистості обвинуваченої, обґрунтовано зробив висновок про те, що дані, які характеризують обвинувачену поряд із відсутністю обставин, які можна визнати обтяжуючими, дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченої з призначенням покарання в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України, але не в максимальному його розмірі.

Усі інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчить оскаржуваний вирок, зазначені обставини були враховані судом першої інстанції, на підставі чого зроблено обґрунтований висновок про те, що саме такий вид покарання як

позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна, з позбавленням спеціального звання «капітан поліції», у даному випадку буде дієвим для досягнення такої мети як виправлення обвинуваченої.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17 09 2009 року)

Колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченій, принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає надто суворим покарання, яке просить призначити прокурор, а тому підстав для скасування вироку і призначення обвинуваченій покарання у виді 15 (п?ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади правоохоронних органах строком на 15 (п?ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є її особистою власністю, з позбавленням, на підставі ст.54 КК України, звання «капітан поліції», з наведених апелянтом мотивів, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим вирок суду першої інстанції слід залишити без змін як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19 09 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 , обвинуваченої за ч.7 ст.111-1 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ______________ _____________

О.М. Курило А.І. Люшня Р.В. Гєрцик