Справа №538/238/25
Провадження по справі №1-кп/538/87/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Лохвиця Лохвицького району Полтавської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, в порушення вимог п. 1 Додатку № 1 «Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження «Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

У січні 2025 року на березі річки Сула по вул. Сульській в с.Млини Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, діючи незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження «Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», незаконно придбав ручну кумулятивну гранату РКГ-ЗЕМ, яку переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де у подальшому незаконно зберігав.

23 січня 2025 року у період часу з 07:30 години по 08:56 годину, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції було виявлено та вилучено ручну кумулятивну гранату РКГ-ЗЕМ, яка згідно висновку експерта СЕ-19/11725/1929-ВТХ від 24.01.2025 являється ручною протитанковою кумулятивною гранатою РКГ-ЗЕМ, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) і яку ОСОБА_4 незаконно придбав, носив та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

Вказані умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування між заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , 29 січня 2025 року було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 у присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в повному обсязі. При цьому, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 з урахуванням кількох обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшують його покарання, а саме : визнання вини в повному обсязі щодо усіх обставин його вчинення, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, здійснення добровільного благодійного внеску на підтримку Збройних Сил України у розмірі 50 000 грн., а також з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують його покарання, які передбачені ст. 67 КК України, особи ОСОБА_4 , який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, позитивно характеризується, добровільно здійснив вказаний вище благодійний внесок на підтримку Збройних Сил України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які вказано вище, з урахуванням особи винного, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн.

Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Злочин, у вчиненні якого, обвинувачений визнав себе винним, віднесений до тяжкого, а отже угода відповідає вимогам закону.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п.п.1-4 ч.4 ст. 474, п.1 ч.4 ст.394, п.1 ч. 3 ст. 424, ст.476 КПК України; укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який є не судимою особою в силу ст. 89 КК України, а також - відсутність обтяжуючих обставин та наявність таких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, таких як: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відсутність негативних репутаційних характеристик під час поведінки у суспільстві, здійснення добровільного благодійного внеску на підтримку Збройних Сил України у розмірі 50 000 грн., шляхом їх перерахування на рахунок військової частини НОМЕР_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Таким чином, умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація, яка є вірною, передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні дані щодо неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань; наявні підстави для визнання винуватості.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам матеріального та процесуального закону і її слід затвердити.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які в даному кримінальному провадженні складають 1989,75 грн., що підтверджується довідкою № СЕ-19/117-25/1929-ВТХ від 24.01.2025.

Оскільки, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, тому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований 29.01.2025 слідчим суддею Октябрського районного суду міста Полтави, слід скасувати.

Накладений арешт, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 30.01.2025, з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження на речі (предмети), вилучені 23.01.2025, під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого, що за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на предмет ззовні схожий на ручну кумулятивну гранату РКГ-ЗЕМ ТГ-49 БП-28-81, необхідно скасувати.

Керуючись ст.ст.100, 368, 370, 374, 394, 475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000102 від 27 січня 2025 року угоду про визнання винуватості від 29 січня 2025 року, укладену між заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29 січня 2025 року покарання за ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 30 січня 2025 року на предмет ззовні схожий на ручну кумулятивну гранату РКГ-ЗЕМ ТГ-49 БП-28-81 -скасувати.

Речовий доказ: предмет ззовні схожий на ручну кумулятивну гранату РКГ-ЗЕМ ТГ-49 БП-28-

81, який передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області (м.Полтава вул.Сковороди, 2-Б) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 75 копійок.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований 29 січня 2025 року слідчим суддею Октябрського районного суду міста Полтави - скасувати.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6