УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025 Справа №607/5742/25 Провадження №1-кс/607/1733/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000325 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000325 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_5 майно, а саме: автомобіль марки «Land Rover Range Rover», 2007 року випуску, VIN-номер шасі (рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль марки «Peugeot Partner», 2004 року випуску, VIN-номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000325 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що в рамках даного кримінального провадження 06.02.2025 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належить автомобіль марки «Land Rover Range Rover», 2007 року випуску, VIN-номер шасі (рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль марки «Peugeot Partner», 2004 року випуску, VIN-номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

За таких обставин та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий у клопотанні зазначає про необхідність у накладенні арешту на автомобілі марки «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 , та марки «Peugeot Partner», державний номерний знак НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_5 .

Будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду клопотання, старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, що відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

За приписами ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області за процесуального керівництва Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

06.02.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Санкцією ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Зі змісту долучених до клопотання реєстраційних карток на транспортні засоби вбачається, що автомобілі марки і моделі «Land Rover Range Rover», 2007 року випуску, VIN-номер шасі (рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та «Peugeot Partner», 2004 року випуску, VIN-номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , належать на праві власності ОСОБА_5 .

Таким чином, доданими до клопотання документами слідчий довів, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, санкція якого передбачає можливість застосування конфіскації майна як виду покарання, а також, що останній має у своїй власності майно, щодо арешту якого ставиться питання стороною обвинувачення у клопотанні.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання клопотання слідчого про арешт належних підозрюваному ОСОБА_5 транспортних засобів підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.

Також слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на таке майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням такого права. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, однак такий захід є тимчасовим. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено. Отже, накладення арешту на належні підозрюваному ОСОБА_5 транспортні засоби відповідає критерію розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з огляду на те, що таке майно за наслідками розгляду даного кримінального провадження судом може підлягати конфіскації як виду покарання.

Поряд з цим, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя враховує, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Крім того, приписами ч. 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За наведеного та, беручи до уваги розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, враховуючи відсутність даних, які б свідчили про існування обставин на підтвердження того, що користування транспортними засобами призведе до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування або передачі, слідчий суддя не знаходить підстав для накладення арешту на належні підозрюваному ОСОБА_5 транспортні засоби в частині позбавлення права на користування ними, оскільки вважає накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним, достатнім для досягнення завдань та цілей даного кримінального провадження, що забезпечить розумний баланс між законним правом власника користуватись своїм майном та дієвістю цього провадження, а тому у цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000325 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_5 ), а саме на автомобіль марки «Land Rover Range Rover», 2007 року випуску, VIN-номер шасі (рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль марки «Peugeot Partner», 2004 року випуску, VIN-номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , шляхом заборони їх відчуження та розпорядження ними.

В іншій частині клопотання слідчого відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6