Справа № 159/8066/24
Провадження № 1-кп/159/796/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області кримінальне провадження № 0000395 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ковель, Ковельського району Волинської області, не працює, одружена, з середньою освітою, громадянка України, українка, не судима, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактично проживає: АДРЕСА_2

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 04 листопада 2024 року близько 14 години 43 хвилин, знаходячись поблизу автостанції, що за адресою: Волинська область, місто Ковель, бульвар Лесі Українки, 40, в ході конфлікту, що раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно нанесла потерпілій один удар правою рукою по голові ззаду, та продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 умисно, тримаючи в правій руці частину металевої труби, яку попередньо дістала з рукава куртки, нанесла ОСОБА_4 нею два удари по голові ззаду. В ході вчинення умисних протиправних дій ОСОБА_5 заподіяла потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді заритої черепно-мозкової травми з забоєм обох скроневих часток головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпіла у судовому засіданні повідомила, що вона підтримала обвинувачення, та вважає необхідним, щоб обвинувачена понесла покарання, принаймні сплатила штраф.

В судовому засіданні обвинувачена свою вину в скоєні кримінального правопорушення визнала повністю та показала, що як зазначено в обвинувальному акті поблизу автостанції, приревнувала потерпілу до свого чоловіка, та нанесла їй один удар по голові ззаду рукою та два рази металевою трубою по голові ззаду області потилиці, яку попередньо дістала з рукава куртки. Металеву трубу носила із собою для самозахисту. Висновки експерта, щодо тілесних ушкоджень у потерпілої не оспорює. У скоєному розкаюється. Просила призначити їй покарання у виді штрафу. Оскільки вона хоча і не працює, проте їй гроші на штраф може дати чоловік, який хоча і не працює але отримує заробіток близько 1000 грн. на місяць. Або її батькі.

У зв`язку з тим, що обвинувачена в судовому засіданні свою вину, в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, визнала повністю, суд розцінює її показання як об`єктивні, які відповідають фактичним обставинам і вважає достатнім розглянути справу без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалення вироку відповідно до ст..349 КПК України.

Суд вважає, що події кримінального правопорушення мали місце, вина ОСОБА_5 доведена повністю, її умисні дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обговорюючи питання про міру покарання обвинуваченій, суд враховує характер скоєного кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, дані про особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, розкаялася, що судом враховується як обставини які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

ОСОБА_5 , вчинила кримінальний проступок, має постійне місце проживання, одружена, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не судима.

Разом із тим суд враховує положення ст. 50 та ч.2 ст.65 КК України в яких зазначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкція ст.125 ч.2 КК України передбачає мінімальне покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 850 грн. до 1700 грн., який відповідно до ч.1 ст.26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

В судовому засіданні, ОСОБА_5 повідомила суду, що вона не працює, доходу не має, своє існування забезпечує за підтримки чоловіка, який також не працює, але отримує дохід близько 1000 грн. на місяць. Стосовно її неповнолітньої дитини вона позбавлена батьківських прав. Також посилається на те, що за неї можуть сплатити штраф її батьки. Крім того, вказала, що на розгляді Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням її у крадіжки грошових коштів у її матері.

Отже за відсутності реального доходу, забезпечення свого існування за рахунок інших осіб та наведених обставин, дає суду підстави вважати, що призначення покарання у виді штрафу навіть в мінімальній межі кримінального закону, є для ОСОБА_5 надмірним тягарем, яке вона не зможе виконати з об`єктивних причин та застосування покарання у виді штрафу не буде ефективним заходом примусу для виправлення ОСОБА_5 а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Тому, призначення покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк є тим необхідним да дієвим заходом примусу для виправлення ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувано. Клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Речовий доказ по справі: частину металевої труби, що зберігаються в кабінеті речових доказів Ковельського РУП (квитанція 879384) знищити, скасувавши арешт накладений Ухвалою слідчого суді від 07.11.2024р., Справа № 159/7485/24.

Керуючись ст. ст. 374, 375 КПК України суд - ,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Речовий доказ по справі: частину металевої труби, що зберігаються в кабінеті речових доказів Ковельського РУП (квитанція 879384) знищити, скасувавши арешт накладений Ухвалою слідчого суді від 07.11.2024р., Справа № 159/7485/24.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення учасникам.

Головуючий:ОСОБА_1