Дата документу 11.04.2025Справа № 554/5282/25
Провадження № 1-кс/554/5382/2025
У Х В А Л А

11 квітня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001410 від 14.11.2024 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ, Донецької обл., українця, громадянина України, з повною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, маючого військове звання «солдат», тел. НОМЕР_1 , не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11.04.2025 року в провадження слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави надійшло клопотання сторони кримінального провадження слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві за погодженням із прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання послався на те, що у провадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві знаходиться кримінальне провадження № 0001410 від 14.11.2024 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Згідно з матеріалами клопотання, відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 за №254 від 13.08.2024, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця-номера обслуги 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що з 13.08.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до приписів ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Вимоги ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_3 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Так, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , перебуваючи на посаді стрільця-номера обслуги 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників 03.09.2024 о 08 год. 00 хв., до місця розташування військової частини НОМЕР_2 , після лікування не прибув, а попрямував за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_2 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

11.04.2025 року приблизно о 11 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до ТУ ДБР у м. Полтаві (м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 25) заявивши про вчинене ним кримінальне правопорушення.

Солдат ОСОБА_3 з 08:00 год. 03.09.2024 по 11:00 год. 11.04.2025 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

11.04.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Сторона обвинувачення дійшла висновку, що підозрюваний ОСОБА_3 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування, у зв`язку чим, у сторони обвинувачення достатньо підстав вважати, що у разі не застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжкими, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані, у цьому ж кримінальному провадженні. Підґрунтям такого ризику є те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, зокрема, на вже допитаних свідків та інших свідків, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_3 під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Окрім цього, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Зважаючи на обставини вчиненого кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає за недоцільне при постановленні судом ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначення альтернативного запобіжного заходу застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити, мотивуючи, що наявні ризики переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню, впливу на свідків. Просив не застосовувати альтернативного запобіжного заходу застави.

Підозрюваний ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, не просив застосувати заставу. Намірів ухилятися від слідства і суду та впливати на свідків не має.

Захисник в судовому засіданні не просив обрати альтернативний запобіжний захід заставу. Вказав, що ризики ухилення від суду не доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Вивчивши клопотання, заслухавши обґрунтування представника сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши його матеріали, заслухавши думку підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого підозрюється особа, є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: актом службового розслідування за фактом нез`явлення до розташування військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_3 від 15.10.2024; наказом командира військової частини НОМЕР_2 за №254 від 13.08.2024; допитами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 11.04.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з листом Верховного суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України в період воєнного стану, а також наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання досудовому розслідуванню та впливу на свідків, із якими підозрюваний знайомий, суд вбачає достатні підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Інші більш м`які запобіжні заходи, крім указаного, на думку слідчого судді, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави не прийнятний з огляду на застереження, визначені у ч. 8 ст. 176 КПК України, згідно з якою підозрюваним за ч. 5 ст. 407 КК України може бути обрано єдиний запобіжний захід - тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Донецької обл., українця, громадянина України, з повною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , військовослужбовця, маючого військове звання «солдат» - запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислювати з 11 квітня 2025 року, з утриманням у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», без визначення розміру застави.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 09 червня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_12