Справа №150/55/25
Провадження по справі №1-кп/150/30/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суду Вінницької області у складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників кримінального провадження:

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та його законного представник ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 (дистанційно),

представника ювенальної превенції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 ,

представника Служби у справах дітей Чернівецької селищної ради начальника ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000556 від 23.12.2024 відносно

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024 продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб, вчинив умисний злочин за наступних обставин.

ОСОБА_4 22 грудня 2024 року близько 12 години 30 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, діючи умисно, таємно, з корисливим мотивом та з метою власного незаконного збагачення, знайшовши ключ від вхідних дверей будинку АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_9 , проник всередину, де в одній із кімнат вчинив крадіжку мобільних телефонів марки «Samsung Galaxy F7 SM-750FN/DS» та «POCO C40» і грошових коштів у сумі 1200 гривень.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 місце злочину залишив та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 6221 грн. 66 коп.

Органом досудового розслідування дії неповнолітнього ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

22 січня 2025 року між прокурором Могилів Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності законного представника батька ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 , за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_9 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою неповнолітній ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, щиросердечно розкаявся, зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі змісту оголошеного йому повідомлення про підозру як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди неповнолітньому ОСОБА_4 з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який є раніше несудимим, думку потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім) та наявності обставин, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, буде призначене покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на підставі ст., ст.69, 101 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.2, 3 ст.59-1 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 в присутності законного представника батька ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник також підтвердив добровільність угоди та просив її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити неповнолітньому обвинуваченому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні не заперечував щодо затвердження указаної угоди, вказує, що не має ні моральних, ні майнових претензій до обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити неповнолітньому обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним, суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч.4 ст.41 Конституції України).

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_4 своїми умисними злочинними діями незаконно заволодів мобільними телефонами та грошовими коштами, належними ОСОБА_9 , посягнув на приватну власність, яка є непорушною.

Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано правам та інтересам окремої особи, однак наявна згода потерпілого ОСОБА_9 щодо укладення угоди про визнання винуватості обвинуваченого з прокурором.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст.473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на їх основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості та характеру кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого.

Неповнолітній обвичнувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання, яке передбачено за вчинений злочин, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, ураховуючи думку потерпілого, суд вважає, що зазначені обставини дають підстави для застосування ст. 69 КК України.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Судом береться до уваги інформація щодо результатів участі неповнолітнього ОСОБА_4 у Програмі відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення, зібраної відповідно до Порядку реалізації пілотного проєкту «Програма відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення».

На думку суду узгоджена сторонами міра покарання буде достатньою для виправлення неповнолітнього обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Пунктами 12, 13, 14 частини 1 статті 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлявся.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до ухвали слідчого судді Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.12.2024 (справа №138/3701/24 (провадження по справі №1-кс/138/1042/24) накладено арешт на мобільні телефони марки «Samsung Galaxy F7 SM-750FN/DS» та «POCO C40», гаманець і грошові кошти у сумі 600 гривень (3 купюри номіналом по 200 грн. кожна із номерами ЗА 0347958, ДГ 9301195, ЗБ 8833344), які знаходяться у кімнаті для зберігання речових доказів Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області з правом на користування, без права на відчуження даного майна.

З врахуванням положень статті 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність скасування ухвал слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 11.05.2023 та від 19.06.2023 про накладення арешту на вище зазначене майно яке має значення речових доказів.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.

Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07.07.1995 року, №11 у справах неповнолітніх судові витрати можуть бути покладені в передбаченому законом порядку на їх батьків (усиновителів), опікунів або піклувальників.

Із врахуванням вище зазначеного, суд в силу положень ст., ст.118, 124 КПК України приходить до висновку, що процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням судово товарознавчої та судово трасологічної експертиз у розмірі 4377 (чотирьох тисяч трьохсот сімдесяти семи) гривень 45 (сорока п`яти) копійок підлягають стягненню із законного представника неповнолітнього обвинуваченого батька ОСОБА_5 на користь держави, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 січня 2025 року в ході досудового розслідування відповідно до статей 468, 469, 472 КПК України, між прокурором Могилів Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_4 .

Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та із застосуванням положень ст., ст.69, 101 КК України призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на неповнолітнього ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення» для неповнолітніх суб`єктів пробації, затвердженорї наказом Міністерства юстиції України від 11.06.2018 №1797/5.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Могилів - Подільського районного суду Вінницької області від 26.12.2024 на мобільні телефони марки «Samsung Galaxy F7 SM-750FN/DS» та «POCO C40», гаманець і грошові кошти у сумі 600 гривень (3 купюри номіналом по 200 грн. кожна із номерами ЗА 0347958, ДГ 9301195, ЗБ 8833344), які знаходяться у кімнаті для зберігання речових доказів Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області з правом на користування, без права на відчуження даного майна, - скасувати.

Речові докази по справі:

- картонну коробку від мобільного телефону марки «POCO C40», залишити власнику ОСОБА_9 , в якого вона і знаходиться на зберіганні;

- спецпакет експертної служби МВС України 5679173 з об`єктами дослідження та первинного упакування, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, знищити;

- мобільні телефони марки «Samsung Galaxy F7 SM-750FN/DS» та «POCO C40», гаманець і грошові кошти у сумі 600 гривень (3 купюри номіналом по 200 грн. кожна із номерами ЗА 0347958, ДГ 9301195, ЗБ 8833344), які знаходяться у кімнаті для зберігання речових доказів Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути законному власнику - потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Стягнути із законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 батька ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням судово товарознавчої та судово трасологічної експертиз у розмірі 4377 (чотирьох тисяч трьохсот сімдесяти семи) гривень 45 (сорока п`яти) копійок.

Наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді.

СУДДЯ: ОСОБА_10