19.12.2024
Справа № 642/5462/23
Провадження № 1-в/642/229/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання начальника Холодногірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про можливість звільнення від призначеного покарання, відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України та вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самаріно Воловського району Липецької області російської федерації, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 12.10.2023 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, -

В С Т А Н О В И В:

06.12.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Холодногірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про можливість звільнення від призначеного покарання, відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України та вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подання мотивоване тим, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. У відповідності зі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна», були внесені зміни та встановлено, що вчинення крадіжки в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2023 становить 2684 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 ОСОБА_4 засуджено за вчинення крадіжки за ч.4 ст.185 КК України на загальну суму у розмірі 399 грн., тобто яка менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому відповідне діяння не є кримінально караним на теперішній час.

Таким чином, орган пробації вимушений звернутися до суду з відповідним поданням про приведення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Інспектор органу пробації та прокурор в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд подання у їх відсутності, подання підтримують і просять задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 також у судове засідання не з`явивя, про дату, час та місце розгляду подання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно із ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття, а тому суд вважає можливим розглянути подання у відсутності вказаних осіб відповідно до ч.5 ст.539 КПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути подання на підставі наданих матеріалів, у відсутності не з`явившихся осіб.

На підставі ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою спеціального науково-технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання та проаналізувавши наявні докази суд дійшов наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2023 рік становило 2684 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 26.07.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 399, 00 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час,

За таких обставин, суд дійшов висновку, що, оскільки ОСОБА_4 засуджений за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунена, та на теперішній час не відбув призначене покарання, не звільнений від нього в порядку ч. 1 ст. 78 КК України, подання підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_4 звільненню від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Холодногірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутніми при проголошенні ухвали у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1