Справа № 541/2309/20
Провадження № 1-кп/541/152/2025
У Х В А Л А

про призначення до судового розгляду

12 лютого 2025 рокум. Миргород

Колегія суддів Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 18 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановила:

10 лютого 2025 року з Полтавського апеляційного суду до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 18 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акта, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, вважає, що підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності не встановлено.

Крім зазначеного, прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи свої вимоги наступним. 19 червня 2020 року слідчим суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який був неодноразово продовжений. Так, 18 грудня 2024 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 до вирішення судом першої інстанції питання щодо запобіжного заходу, але не більше ніж на 60 днів. На даний час ризики, які слугували підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, зокрема передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, один із яких є особливо тяжким злочином, розуміючи невідворотність покарання за скоєні злочини, може переховуватись від суду, оскільки майна у значних розмірах на території Миргородського району не має, таким чином, відсутні міцні фактори, які могли б попередити спроби переховування, обвинуваченого, якому інкриміновано вчинення замаху на особливо тяжкий злочин. Таким чином, ОСОБА_6 , знаходячись на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, може ухилитися від суду, змінювати місця проживання, залишити територію області, не повідомивши про це прокурора та/або суд, що унеможливить своєчасний судовий розгляд, притягнення до відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення. Обвинувачений матиме можливість шляхом умовлянь або погроз вплинути на показання свідків, а також потерпілих, які стали безпосередніми очевидцями злочину, та проживають поряд з домогосподарством ОСОБА_6 . Достовірно знаючи, що через їх безпосередньо надані суду показання може бути доведена вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих правопорушень, ОСОБА_6 всіляко намагатиметься схилити даних осіб до надання неправдивих показань або взагалі до відмови свідчити, що у свою чергу унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку. Знаходячись на волі, обвинувачений матиме можливість скоювали інші кримінальні правопорушення стосовно сім`ї ОСОБА_11 , оскільки місце проживання останнього знаходиться поряд з домогосподарством потерпілих. ОСОБА_6 матиме можливість продовжити скоєння кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, та довести свій кримінально-протиправний умисел на заподіяння смерті потерпілим. Заявлені ризики не зменшилися і не відпали, тому існує необхідність у продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений, його захисник просили призначити судовий розгляд, однак заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу. Захисник надала клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до ОСОБА_6 цілодобового домашнього арешту, який він буде відбувати за адресою: АДРЕСА_1 , можливо із застосуванням електронних засобів контролю, мотивуючи наступним. ОСОБА_6 є пенсіонером, особою з інвалідністю 3 групи безтерміново, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, дружину, сина, невістку, онука. Сім`я тривалий час проживає постійно в АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 потребує обстеження у лікувальному закладі та лікування, оскільки є особою похилого віку (75 років). 24 січня 2025 року Полтавською міською медичною частиною (№ 23) встановлено діагноз: «ІХС: кардіосклероз атеросклеротичний СН 0 ст. Гіпертонічна хвороба ІІ ст, 2 ст, ризик 2. Дисциркуляторна енцефалопатія (гіпертонічно атеросклеротично-постенцефалітна) з гіпертензивним помірним синдромом. Хронічний хелецистопанкреатит стадія стійкої ремісії. В силу віку та стану здоров`я він не здатний переховуватися від суду. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б могли на це вказувати. Досудове розслідування по справі закінчено ще в 2020 році, справу направлено до суду, вилучені речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення зберігаються при матеріалах справи та у камері схову органу досудового розслідування, під охороною та повним контролем сторони обвинувачення, тому ОСОБА_6 не може сховати, спотворити або знищити будь-які речі та документи, які мають істотне значення для справи. До теперішнього часу до слідчого, прокурора чи суду не звернувся жоден свідок, потерпілий чи експерт з тим, що на нього здійснюється тиск з боку ОСОБА_6 . На даний час невідомо жодного факту того, що свідки, потерпілі змінили свої покази, а експерти відмовилися від своїх висновків. Крім того, усі учасники кримінального провадження повідомлені про настання відповідальності за вчинення дій, які свідчать про зміну показів або відмову від надання висновків експертизи. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення відсутній через вік обвинуваченого, стан його здоровя, тривале перебування під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність призначення судового розгляду з наступних підстав.

Зазначене кримінальне провадження підсудне Миргородському міськрайонному суду Полтавської області.

Суд не встановив підстав для зупинення кримінального провадження та прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання від учасників судового провадження клопотань про витребування певних речей чи документів, про здійснення судового розгляду у закритому судовому засіданні не надійшло.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 19 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який неодноразово продовжувався. 18 грудня 2024 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 до вирішення судом першої інстанції питання щодо запобіжного заходу, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 15 лютого 2025 року включно.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначено в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.

Згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню, були встановлені на стадії досудового розслідування та враховані слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу та судом при його продовженні.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому обрано з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів, даних про його особу, а також наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що наразі вказані ризики є реальними та дійсними.

Прокурором доведено, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи особливу тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, обвинувачений може ухилитися від суду. Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 115 КК України, є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, за його скоєння передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, яке йому загрожує, обвинувачений може переховуватися від суду. Оскільки потерпілі, свідки по даному кримінальному провадженню не були допитані колегією суду, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, матиме можливість впливу на них для подальшої зміни ними показань у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та надання їм належної оцінки. Крім зазначеного, враховуючи характер злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_6 , є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала.

Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить утримувати під вартою, оскільки саме цей вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання буде недостатнім, тому в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 376 КПК України, колегія судів

ухвалила:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта за матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, у відкритому судовому засіданні на 14 год 30 хв. 19 лютого 2025 року в приміщенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, буд. 133.

Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально у складі трьох суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів по 12 квітня 2025 року включно.

Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих, їх представника.

Ухвала суду в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, однак ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3