Номер провадження: 11-сс/813/1813/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2024 року про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження №0001201, внесеного до ЄРДР 25 січня 2024 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та збільшено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, який застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 500 (п`ятиста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване, що підозрювана не виконує належним чином покладені на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, ОСОБА_7 : будучі належним чином повідомлена про дату та час розгляду клопотання про відсторонення від посади, до слідчого судді не з`являлась; 04.10.2024 та 07.10.2024 року спілкувалась із свідком ОСОБА_10 у будівлі Державної екологічної інспекції, 30.10.2024 року з вказаним свідком зустрічався захисник підозрюваної.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки, підозрювана демонструє належну процесуальну поведінку, а висновки слідчого судді не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, звертає увагу на наступне:

1)щодо порушення обов`язку прибувати до органу досудового розслідування, прокуратури та суду за першою вимогою. Стороною обвинувачення не надано доказів про належне повідомлення підозрюваної про дату та час розгляду клопотання про відсторонення від посади. Натомість, у період з 07-11 жовтня 2024 року ОСОБА_7 перебувала на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності, який був зареєстрований у електронній системі Пенсійного фонду. При цьому, сам факт звернення за медичної допомогою було підтверджено лікарем під час його допиту. Звертає увагу, що вказаний лист непрацездатності анульований лікарем під тиском сторони обвинувачення;

2)щодо порушення обов`язку утримуватись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні. У визначені оскаржуваною ухвалою дати підозрювана не зустрічалась із свідком ОСОБА_10 у будівлі Державної екологічної інспекції, оскільки:04.10.2024 року перебувала ще у ДУ «Одеський слідчий ізолятор»; 07.10.2024 року перебувала на лікарняному. У свою чергу, адвокат ОСОБА_8 зустрічався з ОСОБА_10 з ініціативи останнього, при цьому, адвокат не був повідомлений про процесуальний статус ОСОБА_10 у вказаному кримінальному провадженні;

3)заставодавці не звертались з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, а надали заяви про поважні причини їх неприбуття;

Посилаючись на викладене захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник та підозрювана підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції, та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційній суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зі змісту ст. 194 КПК України вбачається, що запобіжний захід може бути застосований до особи виключно у випадку, якщо доведено обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК України прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 цього Кодексу, до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Запобіжний захід може бути змінений, коли це виправдовується обставинами справи, зумовленими виникненням нових обставин після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а також виявленням тих, які існували раніше, але про які не було відомо сторонам на час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу. Тож, загальною вимогою щодо змісту клопотання про зміну запобіжного заходу є зазначення в ньому нових обставин, які не були предметом судового розгляду при застосуванні запобіжного заходу у порядку ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу підозрюваній слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001201, несеного до ЄРДР 25.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 02.10.2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст.368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.11.2024 року включно, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу вигляді застави, визначивши її розмір 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, із покладення на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із міста Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

04.10.20243 року підозрювану ОСОБА_7 було звільнено з під-варти у зв`язку із зарахуванням на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області грошових коштів у розмірі, визначеною слідчим суддею застави, як альтернативного запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_7 , у зв`язку з чим на останню було покладено процесуальні обов`язки, зазначені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2024 року.

24.10.2024 року слідчим, у порядку ст. 200 КПК України, до слідчого судді було подано клопотання про зміну підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу шляхом збільшення розміру застави, яке обґрунтовано тим, що підозрювана не здала на зберігання до відповідних органів свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а також неприбуття до слідчого судді для розгляду клопотання про відсторонення від посади. Крім того, як убачається зі змісту клопотання про зміну запобіжного заходу, сторона обвинувачення також посилається на актуальність ризиків, встановлених слідчим суддею у ході розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, та неможливість їм запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім як тримання під вартою з визначенням розміру застави, що складає 2 000 000 гривень.

За насідками вищезазначеного клопотання, на підстави вище наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрювана ОСОБА_7 не виконує належним чином, покладені на ней обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що є підставою зміни застосованого запобіжного заходу, та постановив ухвалу, якою частково задовольнив клопотання сторони обвинувачення та збільшив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, до 500 (п`ятиста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень.

З аналізу мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя всупереч вимогам КПК України не мотивував на підставі яких доказів він дійшов висновку, що мають місце обставини, які зазначені слідчим у клопотанні щодо невиконанням підозрюваною ОСОБА_7 обов`язків покладених на неї ухвалою слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2024 року, а фактично здійснив цитування змісту клопотання слідчого.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним, обвинуваченим зазначених дій.

Так, кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з вимогами положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту обрання запобіжного заходу у виді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Слідчий у клопотанні зазначає, що підозрювана ОСОБА_7 порушила обов`язок прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою, в обґрунтування вказаного посилається на те, що у Київському районному суді м. Одеси перебувало клопотання про відсторонення від посади ОСОБА_7 , яке було призначено до розгляду на 07 жовтня 2024 року, проте підозрювана не прибула до суду без поважних причин, оскільки допитаний свідок ОСОБА_11 повідомив про те, що ним лікарняний не був відкритий.

За положеннями п.1 ч.7 ст.42 КПК підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Перелік поважних причин неприбуття особи на виклик міститься в положеннях ч.1 ст.138 КПК. Поважною слід вважати лише ту причину неприбуття особи на виклик, яка об`єктивно робить неможливим прибуття за викликом, тобто слід довести, що дана обставина призвела до унеможливлення виконання підозрюваним обов`язку.

Сторона захисту повідомила, що 07 жовтня 2024 року ОСОБА_7 звернулась до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 ОМР зі скаргами на погане самопочуття. У свою чергу, 07 жовтня 2024 року сімейним лікарем ОСОБА_11 була надана медична допомога та надані рекомендації по лікуванню з відкриття листа непрацездатності та надання направлення на госпіталізацію. Так, з метою підтвердження наявності причин поважності неявки підозрюваної ОСОБА_7 сторона захисту надала медичний висновок про тимчасову непрацездатність № 7594-Т2Т6-92МЕ-А889 від 07 жовтня 2024 року (а.с. 109 т.1); направлення на стаціонарне лікування від 07 жовтня 2024 року (а.с.110 т.1); відповідь щодо розгляду адвокатського запиту Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про те, що у кабінеті страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України 07 жовтня 2024 року відображався електронний листок непрацездатності ОСОБА_7 з статусом « закритий» у період з 07 жовтня 2024 року по 10 жовтня 2024 року (а.с.119-121 т.1).

Зважаючи на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що підозрювана ОСОБА_7 з поважних причин не з`явилася до слідчого судді 07 жовтня 2024 року.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_7 спілкувалась зі свідком у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_10 , оскільки слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси в ухвалі від 03 жовтня 2024 року чітко не встановив кола осіб, від спілкування з якими підозрювана має утримуватись, що фактично призводить до надмірного обмеження прав підозрюваної, оскільки вона може несвідомо порушити цю вимогу, не маючи чіткого розуміння меж встановленого обмеження.

Колегія суддів вважає доречним акцентувати увагу на тому, що статтею 63 Конституції України підозрюваній гарантовано право на захист. Право на захист включає в себе право підозрюваного збирати і подавати докази (ч. 1 ст. 20 КПК України). Також, підозрюваний має право отримувати від учасників кримінального провадження та інших осіб за їх згодою пояснення, які у випадках, передбачених КПК України, можуть бути джерелом доказів (ч. 8 ст. 95 КПК України). Тому, обов`язок утримуватись від спілкування з будь-якими іншими особами, перелік яких нікому не відомий, з урахуванням того, що кримінальне провадження має здійснюватися на основі змагальності, яка передбачає самостійне обстоювання стороною захисту своєї правової позиції та законних інтересів засобами, передбаченими КПК, може призвести до обмеження права підозрюваного на захист.

Щодо порушення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що ОСОБА_7 після звільнення з під варти, звернулась до Головного управління міграційної служби в Одеській області про здачу закордонного паспорту (а.с. 107 т.1). Натомість, паспорт не прийняли у зв`язку з тим, що слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси в ухвалі від 03 жовтня 2024 року не визначив орган, який повинен виконувати вказану ухвалу, що підтверджується відповіддю ГУ ДМС в Одеській області (а.с.108 т.1).

Аналізуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутнє порушення підозрюваною ОСОБА_7 покладеного на неї ухвалою слідчого судді від 03 жовтня 2024 року обов`язку щодо передачі на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2024 року про зміну запобіжного заходу будь-яких обґрунтованих та об`єктивних обставин, які можуть бути підставами для зміни запобіжного заходу, не містить, зазначеного не встановлено і під час апеляційного розгляду.

Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2024 року про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження №0001201, внесеного до ЄРДР 25 січня 2024 року,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження №0001201, внесеного до ЄРДР 25 січня 2024 року, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4