465/1815/25
1-кп/465/890/25
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

10.04.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 14.02.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 14.02.2025 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Зазначає, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

14.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, роз`яснено його права та обов`язки.

Обґрунтованість підозри/обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду відеозапису; показаннями свідків; показаннями представника потерпілого; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, без можливості застосувати ст.75 КК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинення тяжкого злочину під час іспитового строку, є достатні підстави стверджувати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків; продовжувати вчиняти інші злочини.

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду існує та обумовлений можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов?язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_5 , передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від 5 до 8 років (враховуючи те, що ОСОБА_5 раніше судимий 28.09.2023 вироком Сокальського районного суду Львівської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки), а також існування умов для життя ОСОБА_5 в умовах розшуку, можливості його переховування як на території України, так і за межами України (в тому числі на непідконтрольній території). Крім цього, характеризуючи дані на обвинуваченого свідчать про те, що він не має міцних соціальних зв`язків, законних джерел заробітку, що підтверджує існування наведеного ризику і в даному випадку.

Крім цього, встановлено, що ухвалою Червоноградського міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2025 у справі №459/3433/24 до ОСОБА_5 застосовано привід.

При встановленні ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному проваджені слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1,2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Стосовно ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, слід зазначити, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв?язків та законних джерел заробітку, раніше притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини проти власності, та на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення під час іспитового строку.

При вивченні особи ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не встав, не одружений, не інвалід, осіб яких перебували у нього на опікунстві, не встановлено, що в свою чергу свідчить про відсутність міцних соціальних зв?язків обвинуваченого, які б могли забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та гарантування не ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи викладені вище обставини, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_5 , очевидну суспільну небезпеку обвинуваченого, у разі доведеності його вини безальтернативне покарання у виді позбавлення волі без можливості застосування ст.75 КК України, приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки об`єктивно будуть існувати можливості для переховування від органу досудового розслідування чи суду, вчинення інших злочинів, незаконного впливу на свідків як безпосередньо, так і за посередництвом сторонніх осіб, тому лише обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений та захисник заперечили щодо задоволення заявленого прокурором клопотання щодо продовження запобіжного заходу, просили суд застосувати домашній арешт.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, прийшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 18.02.2025 року обвинуваченому застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 16.04.2025 включно та визначено розмір застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу.

У відповідності до вимог ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст.199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.201 КПК України Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Так, вирішуючи клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому з урахуванням вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини, ст.194, 201, 331 КПК України, суд враховує: наявність обґрунтованої підозри обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого, що дозволяє застосування до нього запобіжний захід, пов`язаний із позбавленням волі; відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність офіційних джерел заробітку, а також те, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини проти власності.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності обставини по справі, стадію розгляду кримінального провадження, суд приходить до переконання, що ризики передбачені ст.177 КПК України на даний час не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а тому слід продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму, відмовивши у задоволенні клопотання сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі абз. 2 ч.3 ст.183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити, передбачені ст.194 КПК України, обов`язки обвинуваченому ОСОБА_5 у випадку внесення ним або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) визначеною цією ухвалою застави.

Керуючись статтями 177, 183, 193, 194, 196, 197, 201, 314, 315 КПК України, рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити, у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 днів до 08 червня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок - Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, IBAN:UA0000757, , одержувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за викликом слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини свої неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали негайно направити начальнику ДУ Львівської установи виконання покарань №19.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно Рішення Конституційного Суду від 13.06.2019 №4-р/2019 вони вправі оскаржити дану ухвалу суду до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 11.04.2025.

Суддя: ОСОБА_1