Справа №345/882/19
Провадження № 1-кс/345/1000/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2024 м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника - представника потерпілого ТОВ «Карпат-Полімер» ОСОБА_3 , прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 розглянувши скаргу представника потерпілого ТОВ «Карпат-Полімер» ОСОБА_3 на постанову від 27.11.2024 про закриття кримінального провадження № 0001455 від 14.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник подав вказану скаргу, яку мотивує тим, що 28.11.2024 ним отримано постанову від 27.11.2024 слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , якою кримінальне провадження № 0001455 від 14.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях директора ТОВ «Логістік Сервіс Калуш» - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Дане рішення мотивоване виключно тим, що в ході проведеного досудового розслідування встановлено, що директором ТОВ «Логістік Сервіс Калуш» ОСОБА_6 не вчинено жодних дій, спрямованих на заволодіння майном ТОВ «Карпат-Полімер» чи правом на таке майно, вчинених шляхом обману чи зловживання довірою, а збитки понесені ТОВ «Карпат-Полімер» в сумі 423 273, 13 грн. та 376 800, 01 грн. виникли не в результаті заволодіння цими коштами, а в результаті господарської діяльності.

Вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження прийнята без дотримання вимог КПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи та належної оцінки доказів і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, а постанову слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , якою кримінальне провадження № 0001455 від 14.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України просив скасувати.

Зокрема, ОСОБА_3 , ствердив, що на момент укладення додаткової угоди до договору від квітня 2018, згідно якого ТОВ «Логістік Сервіс Калуш» мало підтримувати орендоване майно в робочому стані, а у разі знищення компенсувати ринкову вартість, він довіряв директору ТОВ «Логістік Сервіс Калуш» і фактично тільки на цих умовах погодився продовжити договір оренди навантажувачів і передати майно. Наголосив, що грошові кошти у вигляді орендної плати є майном в розумінні ЦК України, яким ОСОБА_6 заволодів шляхом зловживання його довірою в складі організованої групи, що відображено в рішеннях Господарського суду з даного приводу і які, на його думку, слідча заперечує. Стверджує, що з вересня 2018 у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник прямий умисел на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Карпат-Полімер». Окремо наголосив на тому, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2018 у справі №909/962/18 та від 29.03.2019 у справі 909/770/18 визнали законним права ТОВ «Карпат-Полімер», які виникли в серпні-листопаді 2018, на грошові кошти (майно) на загальну суму 812 073, 22 грн., що знаходилися у володінні ТОВ «Логістік Сервіс Калуш». Також ОСОБА_3 пояснив суду, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в серпні 2018 усвідомлювали, що знищивши майно ТОВ «Карпат-Полімер», повинні компенсувати відповідну вартість цього майна, а після звернення ТОВ «Карпат-Полімер» до суду, в них виник злочинний намір на незаконне заволодіння правом на грошові кошти ТОВ «Карпат-Полімер» для чого ними виконано ряд дій, які, на думку ОСОБА_3 , мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 подав до суду письмові заперечення на скаргу ОСОБА_3 , які в судовому засіданні підтримав.

Так, ОСОБА_4 пояснив, що отримання майна за умовою виконання будь-якого зобов`язання може бути кваліфіковано як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його володіння, а зобов`язання не виконувати, що у випадку розслідування даного кримінального провадження не підтверджується матеріалами провадження в їх сукупності та спростовує думку скаржника.

Зазначив, що майно було передане з ТОВ «Карпат-Полімер» до ТОВ «Логістик Сервіс Калуш» за договорами оренди, за що ТОВ «Карпат-Полімер» отримувало грошові кошти, на підставі договірної діяльності, а не на довірі як стверджує потерпілий ОСОБА_3 . Лише внаслідок неотримання орендної плати за 2 місяці від ТОВ «Логістик Сервіс Калуш» ним була припинена договірна діяльність між сторонами, та потерпілий звернувся з позовною заявою до суду про відшкодування збитків внаслідок неналежного виконання ТОВ «Логістик Сервіс Калуш» договірних зобов`язань. Тобто, ОСОБА_3 скористався правом та захистив свої права у порядку господарського судочинства.

Також ОСОБА_4 пояснив, що твердження ОСОБА_3 про факт знищення майна спростовуються матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, сам факт знищення майна не встановлено, потерпілим не надано будь-які відомості про умисне знищення або пошкодження майна, у тому числі слідчим шляхом та проведеним досудовим розслідуванням дане твердження спростовується. На момент заключення договору у травні 2017 ТОВ «Карпат-Полімер» з ТзОВ «Логістік Сервіс Калуш» і до червня місяця 2018 будь-яких претензій з приводу сплати оренди майна, ремонтних робіт навантажувачів підприємство потерпілого ОСОБА_3 до ТзОВ «Логістік Сервіс Калуш» не мав, про що до матеріалів долучено відповідні документи, які описано в оскаржуваній постанові.

Крім цього, згідно інвентаризаційного опису від 21.08.2018 основних засобів, що знаходяться на відповідальному зберіганні директора ОСОБА_6 (автонавантажувачів, електронавантажувачів, додаткових тягових акумуляторних батарей, додаткових зарядних пристроїв, тощо), усі цінності перелічені в інвентарному описі, комісією перевірені в присутності ОСОБА_3 , який підписаний відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Будь-яких даних, які б свідчили про неправильне використання засобів, їх поломок, чи претензії з боку ОСОБА_3 до ОСОБА_6 чи інших осіб вказаний опис не містить.

Також ОСОБА_4 звернув увагу на те, що твердження ОСОБА_3 про додаткову угоду яка була укладена у квітні 2018 і яка начебто значно змінила умови договору та те, що жодного наміру виконувати зобов`язання по договору в частині підтримання орендованого майна в належному стані директор та засновники ТОВ «Логістік Сервіс Калуш» не мали, а грошові кошти на утримання майна мали на меті привласнити, з матеріалами кримінального провадження не узгоджується і в даному випадку має місце не факт знищення майна, про що зазначає скаржник, а не забезпечення збереження об`єкта оренди та підтримання його в належному для використання технічному стані, де позивачу спричинено майнову шкоду у зв`язку із пошкодженням акумуляторних батарей до електричних навантажувачів, що були передані в оренду згідно умов договору.

Окремо зазначив, що понесені ТОВ «Карпат-Полімер» збитки, в результаті зносу майна, яке було предметом оренди та заборгованість за орендну плату є предметом розгляду у Калуському міськрайонному суді у справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи те, що в ході досудового розслідування не встановлено у діях директора та власника ТОВ «Логістік Сервіс Калуш» - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , жодних дій, спрямованих на заволодіння майном ТОВ «Карпат-Полімер» чи правом на таке майно, вчинених шляхом обману чи зловживання довірою, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, слідчим 27.11.2024 прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0001455 від 14.12.2018 за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення з яким прокурор погоджується, а в задоволенні скарги ОСОБА_3 просить відмовити.

Слідчий суддя, вислухавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судом встановлено, що СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001455 від 14.12.2018 за фактом вчинення шахрайських дій відносно ТОВ «Карпат-Полімер» посадовими особами ТОВ «Логістік Сервіс Калуш» за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

За результатами досудового розслідування вказане кримінальне провадження слідчим СВ Калуського РВП ГУНП в області 27.11.2024 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя перевірив дотримання вимог КПК при прийнятті рішення слідчим СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, з`ясував всі обставини та дійшов висновку, що постанова органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, встановленим в ході досудового розслідування та ґрунтується на нормах діючого законодавства.

З досліджених матеріалів встановлено, що органом досудового розслідування були проведені усі необхідні слідчі дії, допитані свідки, виконані вказівки процесуального прокурора. Тобто орган досудового розслідування всебічно та повно дослідив обставини кримінального провадження, виявив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку, забезпечив прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, в межах своєї компетенції вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення обставин події кримінального правопорушення, слідчим було процесуально здійснено заходи по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст. 91-94 КПК України.

Слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що безпосередньо в судовому засіданні прокурор ствердив, що на даний час всі необхідні слідчі дії в рамках даного кримінального провадження проведено.

З такими твердженнями прокурора ОСОБА_3 погодився, про необхідність проведення будь-яких додаткових слідчих дій не зазначив.

Таким чином, суть даної скарги полягає в тому, що на думку скаржника ОСОБА_3 за результатами проведеного досудового розслідування є підстави для оголошення підозри винним, на його думку, особам, а прокурор вважає, що достатніх підстав для прийняття такого рішення проведеним досудовим розслідуванням не встановлено, склад кримінального правопорушення відсутній. Тобто, скарга ОСОБА_3 на рішення слідчого фактично зводиться до різного трактування одних і тих самих норм Закону, проведеної роботи в рамках досудового розслідування, за результатами якої, на його думку є підстави для оголошення підозри, що органом досудового розслідування та прокурором заперечується.

При цьому, слід зауважити, що відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Так, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Суд звертає увагу, що дане кримінальне провадження органом досудового розслідування неодноразово закривалося, а рішення про його закриття були предметом судового розгляду та відповідно судом скасовувалися. Поряд з цим, на даний час недоліки, які були допущені під час досудового розслідування та винесення постанов про закриття кримінального провадження усунуто.

Слідчий під час проведення досудового розслідування дотримався вимог закону та після всебічного, повного з`ясування фактичних обставин події, що були предметом розслідування, допитавши свідків події, виніс законне і обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження.

В даному випадку судом не встановлено факту невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування; необґрунтованість висновків, які містяться в постанові, щодо обставин, які повинні бути встановлені слідчим, та завчасність висновку про відсутність в діянні складу злочину; непроведення слідчим необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі.

Зокрема, в постанові про закриття провадження дано правову оцінку твердженням скаржника, її зміст та форма відповідають вимогам КПК України, а висновки слідчого обгрунтовані.

Сам по собі факт незгоди ОСОБА_3 з рішенням слідчого про закриття кримінального провадження не може бути підставою для його скасування, а про необхідність проведення будь-яких додаткових слідчих дій скаржник не зазначає та погоджується з тим, що всі необхідні слідчі дії вже проведено.

Більше того, аналіз тверджень скаржника, наданих безпосередньо суду та зазначених в його скарзі вже є предметом судового розгляду.

Зокрема, Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області на даний час проводиться розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи службовою особою, з 16.07.2014 до 07.12.2018 обіймаючи посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістік Сервіс Калуш» з метою перешкоджання виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, достовірно знаючи, що рішенням Господарського суду накладено арешт в межах ціни позову 489 800 грн. на грошові кошти ТзОВ «Логістік Сервіс Калуш», що знаходяться на його банківських рахунках та на грошові кошти на всіх інших рахунках, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, маючи на меті перешкодити подальшому виконанню рішення суду, яке набрало законної сили 27.11.2018, здійснив з 27.11.2018 по 07.12.2018 електронні перекази грошових коштів, які знаходилися на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістік Сервіс Калуш» № 8, № 8 та № НОМЕР_1 на суму 483 177,22 грн., 1 548 669,57 грн. та 9 129,73 грн. відповідно, що в подальшому призвело до неможливості виконання рішення Господарського суду про забезпечення позову. Загальна сума завданих збитків становить 489 800 грн., яка не відшкодована.

Таким чином, діям ОСОБА_6 в цій частині органом досудового розслідування надано оцінку, оголошено про підозру та складено обвинувальний акт, який направлено до суду.

Щодо посилань прокурора та скаржника на практику Верховного суду, то в кожному конкретному випадку слід з`ясовувати тотожність обставин справи і доцільність застосування відповідних висновків.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу й на те, що відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Також слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Аналіз чинного законодавства дає підстави вважати, що діяльність слідчого контролює керівник органу досудового розслідування та прокурор.

В даному випадку прокурор з рішенням слідчого погоджується та вважає його законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Слідчий суддя належним чином перевірив та проаналізував обставини, на які посилається ОСОБА_3 у скарзі та встановив відповідність постанови слідчого нормам КПК і дійшов висновку, що постанова від 27.11.2024 про закриття кримінального провадження № 0001455 від 14.12.2018 відповідає вимогам ст. 110 КПК України. Рішення слідчого судді належним чином мотивовано та обгрунтовано, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Натомість, ОСОБА_3 не конкретизовано у чому полягає неповнота досудового розслідування, яка може бути підставою скасування постанови про закриття кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст. 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги представника потерпілого ТОВ «Карпат-Полімер» - ОСОБА_3 на постанову від 27.11.2024 про закриття кримінального провадження № 0001455 від 14.12.2018 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

Повний текст ухвали оголошено 16.12.2024 о 11.30 год.