УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2024 року, якою задоволено подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_6 та звільнено останнього від покарання, призначеного йому на підставі вироку Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 року за епізодом, що кваліфікований за ч.3 ст.185 КК України, згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволено. ОСОБА_6 звільнено від покарання, призначеного йому на підставі вироку Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 року за епізодом, що кваліфікований за ч.3 ст.185 КК України, згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом не досліджено наявність або відсутність правових підстав для звільнення від покарання за злочин, вчинений ОСОБА_6 до постановлення вироку Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 року, оскільки вказаним вироком був врахований вирок Березівського районного суду Одеської області від 08.04.2021р та відповідно до положень ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за вироком Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 року, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 08.04.2021р.

Зауважує, що судом не досліджувався вирок Березівського районного суду Одеської області від 08.04.2021р., яким ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст. 185 КК України за фактом викрадення майна вартістю 4100 грн та призначене за цим вироком покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло подання начальника ДУ «Вознесенська ВК 72» в якому останній просить суд звільнити засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку із скасуванням кримінальної відповідальності за вчинене ним правопорушення, згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2024 року подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволено. ОСОБА_6 звільнено від покарання, призначеного йому на підставі вироку Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 року за епізодом, що кваліфікований за ч.3 ст.185 КК України, згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Задовольняючи подання та звільняючи засудженого від призначеного йому покарання, суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, суд вказав, що вартість викраденого засудженим ОСОБА_6 майна за епізодом за ч.3 ст.185 КК України в 2021 році становила 800 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і оскільки законодавець декриміналізував діяння, за яке засуджений відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, подання ВК 72 підлягало задоволенню.

Обставини встановлені апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив ухвалу суду скасувати, вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі вищезазначеної норми та Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», п. 13 ст. 537 КПК України, адміністрація ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» звернулась до суду з поданням щодо звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання за діяння караність яких законом усунена.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2024 року подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволено. ОСОБА_6 звільнено від покарання, призначеного йому вироком Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 року за епізодом, що кваліфікований за ч.3 ст.185 КК України, згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Як зазначено судом в оскаржуваній ухвалі, Законом України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ця сума в 2021 році становила 2270 грн., оскільки пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169 .1.1 пункту 169 .1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року».

Приймаючи вказане рішення суд констатував, що вартість викраденого засудженим ОСОБА_6 майна за ст. 185 КК України становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день розгляду подання судом і може бути підставою лише для адміністративної відповідальності.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 08.11.2022р., яким призначено покарання за сукупністю вироків в тому числі Березівського районного суду Одеської області від 08.04.2021р. та відповідно до положень ст.71 КК України, до покарання, призначеного за вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 08.04.2021р.

Разом з тим, судом не надано правової оцінки та не досліджено наявність або відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від покарання призначеного за вироком Березівського районного суду Одеської області від 08.04.2021р., яким ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст.185 КК України за фактом викрадення майна вартістю 4100 грн. та призначене за цим вироком покарання, а засудженого ОСОБА_6 звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Одеського апеляційного суду від 08.11.2022р. за одним епізодом крадіжки, хоча цим вироком покарання засудженому ОСОБА_6 призначалось з урахуванням покарання, призначеного вироком Березівського районного суду Одеської області від 08.04.2021р. із застосуванням ст.71 КК України.

Відтак, висновки суду першої інстанції про звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку зі втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, не ґрунтується на вимогах закону та судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, з урахуванням доводів апеляційної скарги прокурора, необхідно усунути вказані в ухвалі порушення, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 415, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_6 , скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді