Номер провадження: 11-кп/813/1320/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського райсуду м. Одеси від 30.03.2023 у к/п №0000898 від 20.08.2022 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз, Одеської обл. громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, без реєстрації та фактичного місця проживання на території України, раніше неодноразово судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та йому призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 20.08.2022.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 20.08.2022 до 30.03.2023 із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишено у виді тримання під вартою.

Не погодившись з вказаним вироком, обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга.

Водночас, у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 заначив про застосування до нього фізичного тиску з боку працівників СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. під час його затримання у к/п №0000898 та на стадії досудового розслідування.

Заслухавши позицію сторони захисту, яка наполягала на проведенні перевірки доводів обвинуваченого, думку прокурора, яка не заперечувала проти доручення ДБР провести відповідну перевірку заяви обвинуваченого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Так, ч. 6 ст. 206 КПК України передбачає, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених серед іншого працівником право-охоронного органу.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виходячи із положень ст. 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24.06.2010), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011).

Як визначив ЄСПЛ у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові № 532/47/16-к від 21.06.2018. Верховний суд підкреслив, що залишення без процесуальної уваги заяв обвинуваченої особи про фізичний та психологічний тиск є істотним порушенням кримінального процесуального закону відповідно до ст. 419 КПК України.

Більш того, про необхідність проведення ретельної перевірки заяви обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування відносно нього з боку працівників поліції насильства наголошував суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг сторони захисту на попередне рішення суду апеляційної істанції у цьому провадженні.

Отже, враховуючи заяву обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування відносно нього з боку працівників поліції насильства, колегія суддів, вважає за необхідне доручити другому СВ (з дислокацією в м. Одеса) ТУ ДБР розташованому в м. Миколаєві, провести перевірку фактів викладених в його усній заявішляхом внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування.

При цьому, враховуючи вимоги кримінального процесуального закону щодо розумності строків розгляду кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідним зобов`язати ТУ ДБРнадати апеляційному суду копію прийнятого за результатами розгляду скарги процесуального рішення.

Куючись ст.ст. 7, 9, 24, 206, 214, 370, 404, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Доручити другому СВ (з дислокацією в м. Одеса) ТУ ДБР розташованому в м. Миколаєві провести перевірку фактів, викладених в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього фізичного тиску з боку працівників СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. під час затримання ОСОБА_7 у к/п №0000898 від 20.08.2022 шляхом внесення відомостей до ЄРДР та проведення ретельного досудового розслідування.

Зобов`язати другий СВ (з дислокацією в м. Одеса) ТУ ДБР розташований в м. Миколаєві надати апеляційному суду копію прийнятого, в порядку ст. 283 КПК України процесуального рішення за результатами розгляду заяви обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4