Справа № 191/4083/23
Провадження № 1-в/191/454/24
У Х В А Л А

іменем України

02 грудня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове Дніпропетровської області подання начальника Синельниківського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про приведення судового рішення у відповідність до чинного законодавства відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,засудженої вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2023 року за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК Українидо 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Синельниківського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2023 року відносно засудженої ОСОБА_5 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК Українидо 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

В обґрунтування подання зазначив, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_5 діяння.

Засуджена ОСОБА_5 надала суду заяву, в якій просила подання задовольнити, не заперечувала про його розгляд подання без її участі.

У судовому засіданні прокурор подання підтримав та просить його задовольнити у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_5 діяння.

Заслухавши думку прокурора, ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до такого висновку.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX(далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Під час судового засідання встановлено, що вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Вирок набрав законної сили 04.01.2024 року, та прийнятий до виконання.

Крім цього, за змістом вказаного вироку з`ясовано, що ОСОБА_5 вчинила 07.08.2023 року таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та спричинила матеріальну шкоду у сумі по 1582 грн. 00 коп.

В свою чергу слід зазначити, що неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 1324 грн., тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1324 грн. 00 коп. х 2= 2648 грн. 00 коп.

Таким чином сума завданої матеріальної шкоди, за вчинення 07.08.2023 року крадіжки, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2023 рік, тобто 2648 грн. 00 коп.

Відтак, на засуджену ОСОБА_5 поширюється дія Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX від 18.07.2024 року, що набув чинності 09.08.2024 року, та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, під час судового розгляду даного подання встановлено підстави, передбачені ч.2 ст.74 КК України, для негайного звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного судом покарання.

Однак, оскільки остаточне покарання ОСОБА_5 за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357КК України було призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, а остання звільняється за від покарання за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 слід вважати такою, що засуджена вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2023 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подання начальника Синельниківського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст.58 Конституції України, ст.5, 74 КК України, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Синельниківського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , задовольнити.

Привести вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року, що набрав законної сили 04.01.2024 року (справа №191/4083/23) відносно ОСОБА_5 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року, що набрав законної сили 04.01.2024 року, в частині покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що засуджена вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Роз`яснити засудженій, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, вона не може бути звільнена, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1