Справа № 132/3774/24
Ухвала

Іменем України

02 грудня 2024 року м. Калинівка

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 27.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся з клопотанням старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_2 про арешт майна тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивовано тим, що 27.11.2024 о 10:32 год. до чергової частини ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби « НОМЕР_1 » про те, що до них зателефонував працівник патрульної поліції БПП з обслуговування Хмільницького району та повідомив про те, що потребує СОГ, так як зупинив за порушення ПДР автомобіль «BMW 530 D» н.з. НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_3 , перебуває на посаді водія-електрика, та в якого з собою знаходиться біла порошкоподібна речовина. При виїзді СОГ, під час проведення огляду місця події, громадянин ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції згорток із фольги із вмістом білої порошкоподібної речовини, схожої на «амфетамін», яку він зберігав для власних потреб без мети збуту.

Відомості про дане кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, 27.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Так, під час огляду місця події 27.11.2024, в присутності понятих, ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції згорток із фольги із вмістом білої порошкоподібної речовини, схожої на «амфетамін», який було поміщено до спецпакету НПУ ICR № 0210492, із відповідними написами, підписами понятих та учасників.

27.11.2024 вказаний згорток із фольги із вмістом білої порошкоподібної речовини, схожої на «амфетамін» було визнано речовим доказом, оскільки він є предметом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідно до постанови дізнавача є речовим доказом.

Не застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, призведе до втрати речового доказу, що в свою чергу не дасть можливості органам досудового розслідування провести експертизи, а настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні, тому звертається до слідчого судді з даним клопотанням.

У поданій письмовій заяві старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_2 підтримав заявлене ним клопотання, просить розглядати клопотання без його участі та без фіксації процесуальних дій за допомогою технічних засобів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність власника майна на яке накладається арешт.

В зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заявник в клопотанні зазначив, що тимчасово вилучене майно, а саме згорток з фольги із вмістом білої порошкоподібної речовини, схожої на «амфетамін», який було поміщено до спецпакету НПУ ICR № 0210492, відповідно до постанови від 27.11.2024 визнано речовим доказом по даному кримінальному проваджені, вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є предметом кримінального правопорушення, не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати речового доказу, а настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні, а тому, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, наявні підстави для накладення арешту.

Відповідно до ст. 171 КПК України, підтвердженням права власності на майно, що належить арештувати, є відповідні документи або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном підозрюваним, потерпілим, третіми особами. В даному випадку вказаними документами є протокол огляду місця події від 27.11.2024, в якому зазначено вилучений об`єкт та обставини за яких його було вилучено, що свідчить про володіння, користування та розпорядження таким майном.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що заявником в клопотанні доведено необхідність накладення арешту на вилучене майно, оскільки воно має значення речового доказу та доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_2 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 27.11.2024, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 27.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме на згорток із фольги із вмістом білої порошкоподібної речовини, схожої на «амфетамін», який було вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і поміщено до спецпакету НПУ ICR № 0210492, із відповідними написами, підписами понятих та учасників, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення такого арешту.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий Суддя ОСОБА_1