Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/103/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 року. . м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0000009, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.02.2025, стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомиргород Кіровоградської бласті, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, утримує трьох дітей, лікується в КОПЛ, отримує замісну підтримуючу терапію, крім того перебуває на замісній метадоновій терапії, мешкає АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 08.09.2023 року вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, з випробуванням на 1 рік; 26.06.2024 року до Кіровського районного суду м.Кіровограда направлений обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , за ч.4 ст. 185 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 186 КК України., застосовано підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на сорок шість днів, визначено заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в якості застави, що в грошовому еквіваленті становить 60560 грн.

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6

підозрюваного- ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.02.2025 до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено заставу у розмірі 60 560 грн.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою (домашній арешт в період часу з 21:00 год по 06:00год., особисте зобов`язання) та зменшити розмір застави.

Сторона захисту не погоджується з мірою запобіжного заходу підзахисному ОСОБА_7 як і сам підозрюваний. З моменту вручення підозри 24.01.2025 р. і по 07.02.2025 р. ОСОБА_7 постійно перебував за місцем проживання і з 'являвся по першому виклику слідчих органів. Підозрюваний має місце реєстрації та постійне місце проживання: АДРЕСА_1 . Проживає разом з дружиною ОСОБА_9 та має на утриманні 3 дітей. Працевлаштований неофіційно. Має хвороби: псоріаз, гепатит та перебуває на метадоновій терапії. Наявність постійного місця проживання та родини говорить про міцність соціальних зв`язків та відсутність потреби переховуватись від слідства та суду. ОСОБА_7 готовий співпрацювати зі слідством та допомогти слідчим органам розібратися у зазначеній події та готовий нести справедливе покарання.

Захист вважає, що мети для застосування такої жорсткої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою ОСОБА_7 об`єктивно немає.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив стосовно апеляційної скарги сторони захисту та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Колегія суддів зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Протоколи: допиту свідків та потерпілого, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка, проведення слідчого експерименту за участі свідка, протокол огляду місця події, висновок експертизи, містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до матеріалів кримінального провадження та норм КПК України, які згідно до п.5 ст.9 КПК України, застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є достатні об`єктивні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 .

Слідчим суддею вірно встановлено, що злочини по якому ОСОБА_7 пред`явлено повідомлення про підозру є: зухвалим, тяжким, умисним, корисливим. Посягає на суспільні інтереси - проти власності. ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. ОСОБА_7 не працює, без законного джерела доходу.

Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_7 : суспільно корисною працею не займається, податки не сплачує. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним до десяти років позбавлення волі, є підставою для початку/продовження можливого переховування від слідства та суду, оголошення розшуку. За таких умов, обґрунтовано вважаю, що підозрюваному не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд слідчий суддя в повній мірі врахував обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним, характер та обставини протиправних дій, врахував особу підозрюваного, особисті та соціальні обставини життя, а також його зв`язки із суспільством, зважаючи на обґрунтовані наявні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя вірно прийшов до висновку щодо доведеності обставини, які виправдовують застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід на початковій стадії досудового розслідування в повній мірі відповідатиме меті його застосування, а саме забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

В суді апеляційної інстанції була допитана дружина ОСОБА_10 , яка зазначила, що вони разом із чоловіком орендують оселю. В разі задоволення апеляції захисника, її чоловік може проживати в цій орендованій оселі, договір про оренду укладено до квітня 2025 року.

Апеляційний суд не може взяти таки свідчення до уваги, оскільки, до апеляційного суду не були надані відповідні документи які б підтверджували факт оренди приміщень для проживання, крім того відсутні відомості, що власник майна не заперечує щодо перебування підозрюваного на час застосування запобіжного заходу в належній йому оселі.

Слідчим суддею враховано, що обізнаність підозрюваного про місце проживання потерпілого і відстоювання підозрюваним власної правової позиції та суворість можливого покарання, є вагомою підставою для продовження перешкоджання у встановленні чи перекручуванні визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину, незаконного впливу на свідків та потерпілого.

У разі застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: так, відстоювання власної правової позиції є передумовою для незаконного впливу на свідків, потерпілого чи знищенню та перетворенню доказів, що ускладнить і затягне досудове розслідування. Попередні судимості, повторність заволодіння є ознакою свідомого ігнорування принципу мирного володіння майном. Перебуваючи на волі без законного джерела доходу, підозрюваний схильний до вчинення нових корисливих кримінальних правопорушень. Тримання під домашнім арештом, не здатне забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи, якими прокурор обґрунтовує наявність підстав для застування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказують на обґрунтованість щодо застосування обраного запобіжного заходу на даній стадії досудового розгляду. Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як тримання під вартою є спів мірним з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваної.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого злочину, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.183 КПК України правильно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 60 560 грн., оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваного, покладених на нього обов`язків.

Доводи захисника про необґрунтованість оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань про застосування запобіжних заходів.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.02.2025, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на сорок шість днів з визначенням застави без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4