Провадження № 1-кп/466/447/25
У Х В А Л А

14 лютого 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя ОСОБА_1

секретар с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

особи, відносно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001317 від 13.09.2024, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, щодо якого ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.08.2023 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001317 від 13.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи особою, що страждає тяжким хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, 12 вересня 2024 року приблизно о 11 год. 09 хв. перебуваючи у приміщенні магазину «Смачні Солодощі», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Грінченка, буд. 4, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» викрав з торгового прилавку мобільний телефон Redmi 12 Sky Blue 4 Gb, (Imeil: НОМЕР_1 , Imei НОМЕР_2 ), ринкова вартість якого відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи № 4687/24 від 07.10.2024, становить 4249 гривень 50 коп., який помістив у кишеню штанів у які був одягнений, після чого вийшов із магазину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду (збитки) на вказану суму.

Таким чином, в діянні ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність України, а саме ч. 4 чт. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено обставини, які дали підстави вважати, що ОСОБА_4 під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України перебував у неосудному стані.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1555 від 07.11.2024, ОСОБА_4 , в період інкримінованих йому дій страждав тяжким хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії з вираженим дефектом особистості, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи ступінь клінічного прояву психічного розладу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час, враховуючи ступінь ризику повтору суспільно небезпечних дій через наявний психічний розлад, рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку з метою його обов?язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно - небезпечних діянь, відповідно до ст. 92 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 щодо застосування примусових заходів медичного характеру не заперечував та зазначив, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова застосовано до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не заперечив проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно нього.

У судовому засіданні законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 зазначила, що її син ОСОБА_4 страждає на психічне захворювання, не заперечила щодо застосування до останнього примусових заходів медичного характеру.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву у якій просила розглядати справу без її участі.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується матеріалами справи у їх сукупності, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1555 від 07.11.2024, ОСОБА_4 , в період інкримінованих йому дій страждав тяжким хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії з вираженим дефектом особистості, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд погоджується з правильністю кваліфікації його дій на стадії досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно ч. 1, 3 до ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1.надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2.госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3.госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4. госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст.96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Виходячи з положень п.15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру. Враховуючи наведене, та те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене КК України, у стані неосудності, та психічний стан його здоров`я на даний час позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, беручи до уваги тяжкість вчиненого діяння, стосовно ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад із звичайним наглядом, з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь в примусовому порядку.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання відсутні.

Обставини, які згідно вимогами ст. 67 КК України обтяжують покарання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

За вищевказаних обставин, клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001317 від 13.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на залучення експерта, суд керується положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України, відповідно до яких, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Натомість в даному провадженні ОСОБА_4 не має процесуального статусу обвинуваченого, оскільки судом вирішується питання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру через його неосудність, тому відсутні передбачені законом підстави для стягнення з нього витрат на залучення експерта, які підлягають відшкодуванню на рахунок держави.

Речовий доказ згідно постанови від 14.09.2024 року про визнання речовим доказом, а саме: коробку від телефону слід повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Речовий доказ згідно постанови від 14.09.2024 року про визнання речовим доказом, а саме: CD-R диск на якому наявні відео з камер спостереження магазину «Смачні солодощі» - слід залишити при матеріалах справи.

Керуючись ст.395, 506, 508, 512-514, 516 КПК України, ст.92-94 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, щодо якого ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.08.2023 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад із звичайним наглядом, з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь в примусовому порядку.

Процесуальні витрати за проведення по справі експертиз в сумі 320 гривень віднести на рахунок держави.

Речовий доказ згідно постанови від 14.09.2024 року про визнання речовим доказом, а саме: коробку від телефону повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Речовий доказ згідно постанови від 14.09.2024 року про визнання речовим доказом, а саме: CD-R диск на якому наявні відео з камер спостереження магазину «Смачні солодощі» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1