Справа № 185/6642/24
Провадження № 1-кс/185/820/24
04 грудня 2024 року м.Павлоград
- автомобіль марки «ЗІЛ», блакитного кольору, в середині якого знаходилось вугілля, державний номерний знак НОМЕР_1 , опечатаний біркою;
- бульдозер марки Т130 жовтого кольору, опечатаний біркою;
- екскаватор «ЕО 4121» жовтого кольору, опечатаний біркою;
- автомобіль марки «Ноndа», модель СRV, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_2 , опечатаний біркою.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що 22 червня 2024 року до чергової частини Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби НОМЕР_3 , про те, що 22 червня 2024 року, о 10:10 год. за адресою: хутір Самарський за шахтою Самарська, працює техніка по розкопці землі без будь-яких дозвільних документів.
29 листопада 2024 року, о 17 год. 01 хв. надійшов рапорт співробітника до РУ про те, що29 листопада 2024 року, о 13 год. 00 хв., невідомі особи, знаходячись на території териконів, біля хутора Самарського на землях Богданівської сільської ради, незаконно добувають вугілля.
У ході проведення огляду вказаної ділянки території виявлено наступні речі:
- автомобіль марки «ЗІЛ» блакитного кольору, в середині якого знаходилось вугілля, державний номерний знак НОМЕР_1 , опечатаний біркою;
- бульдозер марки Т130, жовтого кольору, опечатаний біркою;
- екскаватор «ЕО 4121» жовтого кольору, опечатаний біркою з пояснювальними написами;
- ґрунт з ями, який було поміщено до сейф пакету № PSP 2238511.
Вищевказана техніка перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Транспортний засіб марки «Honda», модель CRV сірого кольору, номерний знак НОМЕР_4 , опечатаний біркою. Вищезазначений транспортний засіб відповідно до договору передачі автомобіля у якості гуманітарної допомоги від 07 березня 2023 року належить військовослужбовцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «ЗІЛ», блакитного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , опечатаний біркою; бульдозер марки Т130 жовтого кольору, опечатаний біркою; екскаватор «ЕО 4121» жовтого кольору, опечатаний біркою; транспортний засіб марки «Ноndа», модель СRV, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_2 , опечатаний біркою, оскільки оглянуте та вилучене майно є доказом злочину, для запобігання можливості пошкодження та знищення даних доказів.
У судовому засіданні слідчий підтримала клопотання, просила його задовольнити.
Власник транспортних засобів ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що слідчим не були взяті до уваги дозвільні документи щодо здійснення на вказаній земельній ділянці робіт по видаленню порослі дикоростучих насаджень. Будь-яких заяв в поліцію від власника земельної ділянки - Богданівської сільської ради, а також від орендаря - ТОВ «БХ АГРО» про вчинення кримінального правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 240 КК України не поступало. Для приведення земельної ділянки для сільськогосподарського призначення (пасовище) потрібно провести її рекультивацію, тобто на смітті, породі, яка була викопана ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та висипана на дану земельну ділянку з кінцевими залишками вугілля, треба викопати дикоростучих насадження (великі дерева, кущі з коренями), розрівняти породу, тобто природне сміття і лише потім насипати на цю ділянку чорнозем. Ним при огляді земельної ділянки слідчому було надано копію договору про надання послуг від 03 червня 2024 року. Для виконання послуг по видаленню порослі дикоростучих насаджень на земельних ділянках ним була задіяна спеціальна техніка, яка перебуває у його користуванні, а саме: автомобіль марки «ЗІЛ», блакитного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , бульдозер жовтого кольору та екскаватор « НОМЕР_5 » жовтого кольору. 29 листопада 2024 року він попросив ОСОБА_5 відремонтувати його бульдозер, останній приїхав на хутір ОСОБА_8 біля терикону, відремонтував техніку і його транспортний засіб слідчо-оперативна група вилучила разом з його автомобілем ЗІЛ.
Користувач майна ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що 29 листопада 2024 року ОСОБА_4 попросив його відремонтувати зламаний транспортний засіб, відремонтував його, однак приїхала поліція та забрала в нього автомобіль.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.
У ході проведення огляду вказаної території було виявлено : автомобіль марки «ЗІЛ» блакитного кольору, д.н.з НОМЕР_1 ; грейдер жовтого кольору без розпізнавальних позначень; екскаватор «ЕО 4121» жовтого кольору.
В судовому засіданні було встановлено, що автомобіль марки «ЗІЛ», блакитного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 ; бульдозер марки Т130 жовтого кольору; екскаватор «ЕО 4121» жовтого кольору, які перебувають у його володінні вже були арештовані за ухвалою слідчого судді шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування, а на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду повернуті в користування ОСОБА_4 .
Отже на даний час транспортні засоби: автомобіль марки «ЗІЛ», блакитного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ; бульдозер марки Т130 жовтого кольору; екскаватор «ЕО 4121» жовтого кольору є арештованими по даному кримінальному провадженню з забороною їх відчуження та розпорядження. Отже клопотання слідчого в цій частині задоволенню не підлягає.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно є речовим доказом, з метою збереження даних речового доказу, необхідно накласти арешт.
Однак, підстав для заборони користуванням транспортними засобами слідчим суддею не встановлено, отже автомобілі марки «ЗІЛ», блакитного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ; бульдозер марки Т130, жовтого кольору; екскаватор «ЕО 4121», жовтого кольору, підлягають поверненню володільцю ОСОБА_4 . Автомобіль «Honda», модель CRV, сірого кольору, д/н НОМЕР_4 , підлягає поверненню володільцю ОСОБА_5 .
Питання про накладення арешту на вугілля, що перебувало у кузові автомобіля «ЗІЛ» слідчим суддею не вирішувалося, так як відповідно до постанови слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 29 листопада 2024 року, вказане вугілля не визнано речовим доказом. Крім того, у клопотанні про арешт майна слідчий не просить накласти арешт на вугілля, не вказує його вагу чи будь-які інші характеристики.
Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Повернути в користування вилучені 29 листопада 2024 року:
- автомобіль марки «ЗІЛ», блакитного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ,
- бульдозер марки Т130 жовтого кольору;
- екскаватор «ЕО 4121» жовтого кольору, власнику ОСОБА_4 .
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження та розпорядження на автомобіль «Honda», модель CRV сірого кольору, д/н НОМЕР_4 .
Повернути в користування автомобіль «Honda», модель CRV сірого кольору, д/н НОМЕР_4 , володільцю вказаного транспортного засобу ОСОБА_5 .
В іншій частині - відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1