Справа № 199/4196/25
ВИРОК

іменем України

14.04.2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002620 від 16.11.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іверське Олександрівського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , будучи повнолітньою особою, в серпні 2024, більш точних дати та часу не встановлено, познайомився із неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому, між ними зав`язалися відносини і неповнолітня ОСОБА_8 з початку вересня 2024 стала жити разом з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

09.09.2024 у вечірній час, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , реалізовуючи виниклий у нього злочинний умисел, спрямований на природні статеві зносини із ОСОБА_8 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, шляхом вступу у статеві зносини з останньою, посягаючи таким чином на нормальний фізичний та психічний розвиток ОСОБА_8 , будучи повнолітньою особою, достовірно знаючи про вік неповнолітньої, за взаємною згодою з останньою, з метою задоволення статевої пристрасті, без застосування фізичного насилля, а також погрози застосування до неї такого насилля, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вперше вступив з нею у природні статеві зносини, а саме: вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_8 з використанням геніталій.

У подальшому, в період часу з 09.09.2024 до 21.10.2024 ОСОБА_5 неодноразово вступав у статеві зносини за взаємною згодою з неповнолітньою ОСОБА_8 , без застосування фізичного насилля, а також погрози застосування до неї такого насилля, а саме: вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникнення в тіло потерпілої з використанням геніталій.

Внаслідок статевих відносин між ОСОБА_5 та неповнолітньою ОСОБА_8 , триваючих в період часу з 09.09.2024 до 21.10.2024, в один із днів вересня 2024 року неповнолітня ОСОБА_8 завагітніла та 16.11.2025 вагітність було перервано.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.155 КК України, що виразились у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

При цьому, у кримінальному провадженні 26 березня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 зі згоди неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 за участю представника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 155 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, сторони підтвердили, що розуміють і усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, в тому числі і умисного, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства, просив вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 за участю представника адвоката ОСОБА_6 підтвердили надання згоди прокурора на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_5 та вважали можливим її затвердження.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання, з видом та мірою якого він згоден.

Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає вимогам закону та інтересам його підзахисного.

Суд заслухав учасників кримінального провадження та переконався, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 155 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, який в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні. При цьому, неповнолітньою потерпілою, її законним представником за участю адвоката надана письмова згода прокурору на її укладення.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем мешкання, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання, не встановлено, суд вбачає наявність достатніх підстав для призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання за ч.1 ст. 155 КК України у виді 2 років позбавлення волі з можливістю звільнити його від відбування якого з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому покарання, яке узгоджене сторонами.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 475, ч.15 ст. 615 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 березня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 зі згоди неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 за участю представника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: абортивний матеріал, букальний епітелій (згідно з квитанцією порядковий номер 172/114) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на корить держави витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз:

-№ СЕ-19/109-24/17707-БД від 06.02.2025 в розмірі 15993,45 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) гривні 45 коп.;

-№25/03/25 від 14.03.2025 в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1