Справа № 202/849/25
Провадження № 1-кс/202/666/2025
УХВАЛА

Іменем України

24 січня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 10.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Лівобережною окружною прокуратурою.

24.01.2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане клопотання, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 24.01.2025 року.

Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 09.01.2025 приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля будинку №18 по вулиці Березинська у місті Дніпрі, де перебував зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою в ОСОБА_5 виник словесних конфлікт. В той же час, під час конфлікту у ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , підбіг до останньої та наніс їй один удар кулаком правої руки в область обличчя в район лівого ока, від якого ОСОБА_7 втратила рівновагу.

Внаслідок своїх умисних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 , тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана нижнього повіка зліва, параорбітальна гематома зліва, що розповсюджується на обличчя зліва та нижнє повіко справа, крововилив під склеральну оболонку лівого ока, що спричинені від дії не менш одного удару тупого (тупих) твердого предмету (придметів), можливо рукою, стиснутою в кулак.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день).

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Того ж дня, 09 січня 2025 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , приїхав за місцем проживання свого батька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , де між ОСОБА_5 виник словесний конфлікт зі своїм батьком ОСОБА_8 .

В ході конфлікту приблизно о 13 годині 05 хвилин у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків до свого батька, виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень своєму батьку ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та усвідомлюючи реальність настання таких наслідків, завдав не менше двох ударів кулаками обох рук в область голови ОСОБА_8 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради» за адресою: місто Дніпро, площа Соборна, 14.

Смерть потерплого ОСОБА_8 настала внаслідок крововиливу під оболонки головного мозку, множинні переломи кісток черепа та кісток обличчя, відкритої черепно-мозкової травми.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

За сукупністю злочинів, умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України.

23.01.2025 ОСОБА_5 ,повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121КК України.

Обгрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3, 5ч. 1 ст. 177 КК України.

Про наявність ризику, передбаченого, п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить, те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення,санкцією за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, характер вчиненого кримінального правопорушення, також останній розуміючи тяжкість майбутнього покарання за вчинений ним злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому існує необхідність запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_5 , переховуватися від органів досудового розслідування та суду, крім того про намір переховування від органів досудового розслідування може свідчити й те, що останній після вчинення кримінального правопорушення, навіть не намагався надати першу медичну допомогу потерпілому або викликати йому швидку медичну допомогу.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , усвідомлює, що важливим доказом вчинення ним кримінального правопорушення є показання свідків та потерпілого тому є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на свободі, може вмовлянням, чи іншим способом незаконно впливати на свідків та потерпілого щодо зміни в подальшому ними свідчень по вищевказаному кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як підозрюваному ОСОБА_5 , законом наданий доступ до матеріалів кримінального провадження в яких наявна персональна інформація про свідків та потерпілого, на яких останній може чинити фізичний або моральний тиск, крім того останній особисто знайомий зі свідками та потерпілим, тому він вмовлянням може змусити їх змінити покази.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України також необхідно врахувати характер вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_5 , те що останній при першій можливій конфліктній ситуації, відразу та без будь-яких вагань наніс удари потерпілим, тому перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, обвинувачується.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний свою провину визнав, не заперечував щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 10.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.

За сукупністю злочинів, умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України.

23.01.2025 ОСОБА_5 ,повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121КК України.

Вина ОСОБА_9 повністю підтверджується зібраними під час досудового слідства доказами у їх сукупності.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При заявлені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, ураховано та не порушено вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Отже, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_5 кримінально протиправного діяння.

Також, слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого.

За таких умов, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею враховано, що підозрюваний має вищу освіту, постійне місце проживання, раніше не судимий, однак лише такі обставини, на переконання слідчого судді, не можуть нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , а відтак не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити підозрюваному розмір застави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.03.2025 року, без визначення застави.

Визначити строк дії ухвали до 23.03.2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 29.01.2025 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1