Справа № 474/1221/24
Провадження № 1-в/474/21/24
УХВАЛА

Іменем України

10.12.24р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорки ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні подання начальниці Первомайського районного сектору № 2 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про приведення вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.11.2023р. стосовно ОСОБА_5 у відповідність до діючого законодавства, -

встановив:

Начальниця Первомайського районного сектору № 2 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 (далі - представниця органу пробації ОСОБА_4 ) звернулася до суду з поданням, в якому, на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить привести вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.11.2023р. стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18.07.2024р. № 3886-ІХ (далі - Закон України № 3886-ІХ).

Подання обґрунтовано тим, що з 04.01.2024р. на обліку Первомайського районного сектору № 2 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях перебуває ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 21.11.2024р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком - 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

09.08.2024р. набрав чинності Закон України № 3886-ІХ, відповідно до якого дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу І розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум до громадян, то для цілей їx застосування використовується сума розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.11.2023р. ОСОБА_5 , 21.09.2023р. вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, сума матеріальних збитків, встановлених судом, становить 1 110 грн. 00 коп., що менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян згідно норми кримінального законодавства у 2023 році.

На даний час вказане правопорушення є дрібним викраденням, а відтак засуджений ОСОБА_5 підпадає під дію Закону України № 3886-ІХ, яким фактично скасовано його кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні начальниця Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримала подання та просила його задовольнити.

Представниця органу пробації ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 та його захисниця ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомленні про час, дату та місце судового розгляду.

Водночас, 20.11.2024р. засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій не заперечив проти задоволення подання та просив проводити розгляд останнього за його відсутності, оскільки не може з`явитися о суду через сімейні обставини.

З огляду на приписи ч. 5 ст. 539 КПК України, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності учасників судового розгляду, які не з`явилися в судове засідання, оскільки останні були належним чином повідомленні про час, дату та місце судового розгляду, а судом їх участь не визнана обов`язковою.

Розглянув матеріали подання, заслухав пояснення прокурорки, судом встановлено таке.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.11.2024р. ОСОБА_5 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі п.п. 1, 2, ч. 2, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набрав законної сили 22.12.2023р.

За вироком ОСОБА_5 21.09.2023р. вчинив 21.09.2023р. кримінальне правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, сума матеріальних збитків, встановлених судом, становить 1 110 грн. 00 коп.

09.08.2024р. набрав чинності Закону України № 3886-ІХ, згідно з яким ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет на 2023 рік з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2 684 гривні.

Таким чином, відповідно до ст. 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09.08.2024р.) крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2023 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 2 684 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно п. 13 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

За таких умов суд вважає за необхідне застосувати зворотну дію у часі Закону України № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КК України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо кримінальне правопорушення декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за таке кримінальне правопорушення із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 згідно вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.11.2023р. завдав матеріальної шкоди 21.09.2023р. на суму 1 110 грн. 00 коп., що менша, ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на час вчинення крадіжки (2 684 грн. 00 коп.), тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України за даним вироком, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Таким чином, подання є законним та обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537-539 КПК України, суд, -

постановив:

Подання начальниці Первомайського районного сектору № 2 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про приведення вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.11.2023р. стосовно ОСОБА_5 у відповідність до діючого законодавства - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.11.2023р. за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1