Номер провадження 1-кп/641/230/2024 Справа № 641/2512/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000119 від 01.03.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, військовозобов`язаного, перебуваючого на військовому обліку у Залізничному РТЦКтаСП м. Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23.02.2022 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80годин громадських робіт;

2) вироком Франківського районного суду м. Львова від 09.08.2022 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту;

3) вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2024 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , 25.02.2023 року приблизно о 20:30 год., перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, керуючись прямим умислом, спрямованим на заволодіння транспортним засобом, з метою власного збагачення, діючи повторно, проник до гаражного приміщення, яке розташоване на території вище зазначеного домоволодіння, після чого шляхом розбиття вікна проник до транспортного засобу Ford Scorpio, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у гаражі. Продовжуючи свій кримінально протиправний умисел, спрямований на заволодіння вказаним транспортним засобом, шляхом обману ОСОБА_7 , який виразився у повідомленні останньому неправдивих відомостей відносно права власності на вказаний автомобіль, ОСОБА_4 розпорядився автомобілем Ford Scorpio, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на власний розсуд, продавши його ОСОБА_7 за 3000 грн., та вилучив автомобіль з місця його знаходження у гаражі без запуску двигуна шляхом його буксирування за допомогою іншого транспортного засобу.

Зазначеними діями ОСОБА_4 протиправно вилучив всупереч волі ОСОБА_8 належний останньому автомобіль Ford Scorpio, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду, яка відповідно до судової транспортно-товарознавчої експертизи складає 50100,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, пояснив суду, що у лютому 2023 року протягом місяця зі згоди власника він проживав у будинку АДРЕСА_2 . Він проживав у будинку один. В гаражі, який знаходиться на території цього домоволодіння, він побачив автомобіль Ford Scorpio. Кому належить вказаний автомобіль ОСОБА_4 не знав. Ключів від автомобіля у нього не було. Поряд проживав сусід ОСОБА_9 , з яким він познайомився ще 8 років тому, коли проживав у цьому селі. Запропонував ОСОБА_9 придбати автомобіль. Ввечері 25.02.2023 року ОСОБА_4 допомагав ОСОБА_9 штовхати автомобіль, щоб виїхати з гаражу на двір. ОСОБА_9 приїхав на автомобілі з іншим чоловіком, ОСОБА_10 зачепили на буксир до того автомобіля та потягнули у напрямку с. Слобожанське. Зупинились біля банкомата, ОСОБА_9 зняв гроші в банкоматі та віддав ОСОБА_4 3000грн. Після цього ОСОБА_4 повернувся до будинку АДРЕСА_2 . Після цієї ночі він у будинку більше не проживав, поїхав до с. Слобожанське. Про розшук автомобіля дізнався, коли перебував у Запорізькому СІЗО.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву потерпілого про проведення судового розгляду кримінального провадження за його відсутності.

Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у приміщення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що він раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, серед іншого, останній раз вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2024 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, відбуває покарання у ДУ "Дрогобицька виправна колонія (№40)", на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання скарг на нього не надходило.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставини, що її обтяжує, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення остаточного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, суд призначає ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України.

Також судом враховано, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення 25.02.2023 року, тобто до постановлення відносно нього вироку Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2024 року.

Згідно з частиною 4 статті 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, тобто за сукупністю злочинів.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Вказаний висновок висловлений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 25.06.2018 року у справі за № 511/37/16-к.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення 25.02.2023року, тобто до постановлення відносно нього вироку Залізничним районним судом м. Львова 26.06.2024 року, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 по цьому кримінальному провадженню не обирався.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 755 грн. 12 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/4623-АВ від 16.03.2023 року.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2024 року більш суворим за даним вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття призначеного ОСОБА_4 остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі обчислювати з моменту набрання цим вироком законної сили.

В строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати покарання, частково відбуте ОСОБА_4 за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2024 року, з 16.08.2023 року по дату набрання цим вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 755(сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/4623-АВ від 16.03.2023 року.

Речові докази: запірний пристрій "Cusami" червоно-чорного кольору, запірний пристрій "Extralan", автомобіль Ford Scorpio в розібраному стані, передані на відповідальне зберігання згідно з розпискою ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили вважати повернутими ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1