У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.11.2024 р., якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та зобов`язати службову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві внести відомості до ЄРДР за його заявою.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог щодо скасування оскаржуваної ухвали, апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є необґрунтованим та незаконним.

На думку апелянта, слідчий суддя вийшов за межі наданих чинним кримінальним законодавством повноважень, не дав належної оцінки факту бездіяльності уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, прийшов до безпідставного висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги з неналежних підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви від 09.06.2024 р. про кримінальне правопорушення, не підлягає задоволенню.

Рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що заява ОСОБА_6 від 09.06.2024 р. про вчинення кримінального правопорушення, не містять об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, вказаного в заяві.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Вирішуючи питання, щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності заявника та його представника, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України. Відповідно до положень ч.2 ст. 422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, скарга ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2024 року надійшла до Миколаївського апеляційного суду 14 листопада 2024 року.

Розгляд апеляційної скарги було призначено на 15 листопада 2024 року на 13:00 год. В зв`язку з відсутністю матеріалів судового провадження, розгляд скарги було перенесено на 04 грудня 2024 року на 11:00 год.

17.11.2024р. представником заявника, адвокатом ОСОБА_8 до Миколаївського апеляційного суду було подане клопотання про розгляд скарги в режимі відеоконференції. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04.12.2024 року було задоволено це клопотання та постановлено проводити судове засідання з адвокатом ОСОБА_8 в режимі відеоконференції, але у визначену дату та час, представник заявника на зв`язок не вийшов, тому розгляд скарги було перенесено на іншу дату.

В подальшому розгляд скарги призначався на 18 грудня 2024 року на 11:30 год. та 07 січня 2025 року на 11:00 год.

В судові засідання ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_8 не з`являлися, причини своєї неявки суду не повідомляли, представник заявника на відео зв`язок не виходив.

07 січня 2025 року від адвоката ОСОБА_8 надійшло копотання про відкладення судового засідання без зазначення поважності причин неможливості приймати участь у судовому засіданні.

Листом від 07.01.2025 року ОСОБА_6 та його предствнику було повідомлено, що така їх поведінка перешкоджає розгляду скарги в розумеі строки та розцінюється судом, як зловживання своїми правами. Окрім того, адвокату ОСОБА_8 було повідомлено, що всі клопотання в тому числі і щодо витребування додаткових матеріалів, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, можуть бути розглянуті судом лише у судовому засіданні за участі сторін.

З причин неявки заявника та його представника розгляд скарги ОСОБА_6 07.01.2025 року не відбувся та був перенесений на 16.01.2025р.

14.01.2025 року від адвоката ОСОБА_8 знову надійшло клопотання про відкладення судового засідання без зазначення поважності причин неможливості приймати участь у судовому засіданні.

Така поведінка ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_8 свідчать про зловживання ними своїми процесуальними правами, що перешкоджає Миколаївському апеляційному суду в розумні строки розглянути справу.

Суд апеляційної інстанції всіляко сприяв розгляду справи за участі як заявника так і його представника, натомість апелянти не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

У висновку Касаційного кримінального суду Верховного Суду України, викладеному в ухвалі від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к, констатовано, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак, заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Поряд із цим, ККС ВС у постанові від 09.04.2019 у справі № 306/1602/16-к зауважує, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання.

Враховуючи вимоги КПК України, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності заявника та його представника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (наказ Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020р.) Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, до Реєстру вносяться відомості зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції, - «про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до чергової частини органу поліції, та повідомлень, що надійшли усно, у яких наявні відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО уповноважений працівник чергової частини доповідає начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформує начальника органу поліції.

Про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції і в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У разі встановлення начальником органу поліції в заяві (повідомленні) відомостей, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, він за своєю резолюцією (не пізніше однієї доби з часу реєстрації заяви в журналі ЄО) повертає її (його) до чергової частини для негайної передачі начальнику слідчого підрозділу».

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , поданої на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 16.08.2024 ОСОБА_6 подав до ТУ ДБР у м. Миколаєві заяву №6/ПІМ-1-ДБР від 09.06.2024 року про вчинення патрульними поліцейськими кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 КК України.

У зв`язку з невнесенням відомостей до ЄРДР за вказаною заявою уповноваженими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність цих уповноважених осіб.

Колегія суддів вважає, що перевіривши заяву ОСОБА_6 , матеріали за його заявою від 09.06.2024, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей за вказаною заявою.

Так, дослідивши заяву ОСОБА_6 та матеріали за його заявою, слідчий суддя вірно вказав, що заява не містить викладу обставин, будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення злочинних дій за ознаками кримінальних правопорушень, виходячи зі складу (об`єктивної та суб`єктивної сторін) зазначених злочинів, а фактично зводиться до незгоди з процесуальними діями щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 559537 від 01.02.2024 року, згідно якого 01.02.2024 року о 12:40 год. на 100 км автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, водій ОСОБА_6 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вказаній автодорозі, зі сторони м.Одеси в бік м.Миколаєва, в районі заправочної станції «Сокар», не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, допустив зіткнення з зупинившимся попереду в попутному напрямку транспортним засобом «Hyundai Getz», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який продовжив рух та допустив зіткнення з рухавшимся в зустрічному напрямку транспортним засобом «DAF TE 47», номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом «Kogel», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_11 .

За наслідками розгляду вказаних матеріалів постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 22.03.2024 року у справі № 490/981/24, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 23.04.2024 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення.

Тобто обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення були досліджені судом першої інстанції, та провірені у суді апеляційної інстанції.

Окрім того, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що аналогічні скарги ОСОБА_6 щодо тих самим обставин вже були предметом неодноразового судового розгляду судами першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та враховуючи, що заява ОСОБА_6 не містить достатніх відомостей, про вчинення патрульними поліцейськими кримінальних злочинів у сфері службової діяльності, то у слідчого судді були відсутні підстави для задоволення його скарги поданої на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що викладені у заяві ОСОБА_6 від 09.06.2024 2024 року відомості не є достатніми для внесення їх до ЄРДР, не вказують на передбачені чинним кримінальним законодавством ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.366 КК України, та не підтверджені об`єктивними даними щодо цього.

За такого, суд вважає, що апеляційна скарга заявника задоволенню не підлягає, а ухвала є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.11.2024 р., якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді