УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 на 1/12 частини квартири з номером АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав за №2-7-2 від 21.01.2019 та акту приймання-передачі нерухомого майна від 16.06.2022 громадянка ОСОБА_4 придбала у ТОВ «Дікон Інвест» вищевказану квартиру № 30 площею 32, 85 кв.м., на 1/12 частини якої накладено арешт.

Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав за №2-7/3 від 21.01.2019 ОСОБА_4 придбала у ТОВ «Дікон Інвест» прилеге до вищезазначеної квартири нежитлове приміщення загальною площею 2, 5 кв.м. у відповідності до Договору купівлі-продажу майнових прав «2-7/3 від 21.09.2019, яке було в подальшому приєднано до вказаної квартири та зареєстроване відповідно до вимог діючого законодавства України право власності як один об`єкт нерухомості загальною площею 34, 6 кв.м., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухомме майно від 23.06.2022 за №303391213.

Дана квартира придбана ОСОБА_4 за грошові кошти в національній валюті еквівалентні 33 309, 90 дол. США на день оплати в тому числі 70853,25 грн за нежитлове приміщення, які остання внесла на розрахунковий рахунок ТОВ «Дікон Інвест» у січні 2019 року в сумі 465 505 грн 85 коп. та у травні 2019 року в сумі 440 692 00 коп. у відповідності до вимог вищезазначених договорів купівлі-продажу майових прав.

ОСОБА_4 є добросовісним власником даної квартири, яка не є об`єктом кримінально-протиправних дій, не отримана у власність ОСОБА_4 кримінально-протиправним шляхом та не вибувала із власності ОСОБА_5 .

Крім того, адвокат ОСОБА_3 зауважує, що з дня накладення арешту на вищевказане майно минув значний проміжок часу понад 11 місяців, за який органом досудового розслідування жодній особі, у тому числі й ОСОБА_4 , про підозру не повідомлялася та будь-яких слідчих дій відносно означеної квартири не здійснювалося.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, між тим на адресу суду скерував заяву про розгляд поданого клопотання без участі ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_3 , в якій останній зазначив, що на задоволенні клопотання наполягає та просить його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 до суду також звернувся із заявою, в якій просив проводити розгляд клопотання адвоката ОСОБА_3 за його відсутності, згідно змісту якої вбачається, що прокурор не заперечує проти скасування арешту майна, оскільки на даний час відпала необхідність у подальшому арешті майна.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги заяви від сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України та накладено арешт арешт із забороною відчуження та розпорядження власнику та будь-яким іншим особам, а також органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі на 1/12 частини квартири з номером 30, об`єкт нерухомого майна № 100, власником якого відповідно до ДРРП є ОСОБА_4 .

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що вищевказане майно визнано речовими доказами в означеному кримінальному провадженні, тобто відповідало критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, на таке майно було накладено арешт, про скасування якого на даний час просить представник власника майна.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на майно було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на означені об`єкти нерухомого майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Слідчий суддя враховує, що попри встановлену на момент розгляду клопотання про арешт майна відповідність такого майна критеріям речових доказів, з моменту застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження минуло понад 11 місяців, протягом якого у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних заходів відносно означеного майна. При цьому власник вказаної квартири не повідомлялася про підозру, тобто за час проведення досудового розслідування не було встановлено будь-яких незаконних дій саме з боку ОСОБА_4 .

Одночасно, слідчий суддя не може залишити поза увагою процесуальну позицію прокурора, який у своїй заяві зазначив, що не заперечує проти скасування арешту майна, вважаючи, що необхідність в подальшій дії арешту, накладеного на вказаний представником власника майна об`єкт нерухомого майна, на даний час відпала.

З огляду на що, слідчий суддя приходить до переконання, що на даний час власник майна фактично позбавлена можливості у повній мірі використовувати та розпоряджатися належним їй майном, адже наразі діють обмеження встановлені ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в частині арешту майна власника.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявник являється добросовісним набувачем означеної квартири, підозрюваною в рамках кримінального провадження не являється, в цілях не порушення права власності особи, беручи до уваги, що не було доведено необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а прокурор при цьому не заперечував проти його скасування, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання заявника підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, а саме на 1/12 частини квартири з номером 30, об`єкт нерухомого майна № 100, власником якого відповідно до ДРРП є ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1