Провадження №1-в/127/48/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 12 клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому мотиви у зазначеному клопотанні не наведенні.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання засудженого, зауваживши, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Представник установи клопотання засудженого не підтримав.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд дійшов до такого висновку.

З матеріалів особової справи випливає, що ОСОБА_5 31.03.2023 засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК), з урахуванням приписів частини четвертої статті 70 КК до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Пунктом 1 частини другої статті 539 КПК регламентовано, що у разі необхідності вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Відповідно до частини другої статті 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні було встановлено, що засуджений ОСОБА_5 на цей час відбув більше двох третин призначеного йому покарання.

З матеріалів особової справи випливає, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, заохочувався установою 3 рази, поряд з тим 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Зі змісту характеристики на засудженого також випливає, що ОСОБА_5 працевлаштований у виробничій майстерні у цеху по переробці вторинної сировини, до праці ставиться задовільно. Проте, суд враховує, що на зазначеній ділянці засуджений працює протягом нетривалого часу. Натомість, при вирішенні питання, яке розглядає суд, мають бути взяті до уваги відомості щодо поведінки особи протягом усього періоду відбування покарання.

Відповідно до приписів частини другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення різноманітних злочинів проти власності, при цьому звільнявся від відбування покарання з випробувальним терміном, а також умовно-достроково. Незважаючи, на надання можливості виправитись, ОСОБА_5 належних висновків для себе не робить та продовжує свою протиправну поведінку.

З огляду на викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2023 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою з дня отримання копії ухвали.

Суддя: