Справа № 191/719/24
Провадження № 1-кп/191/62/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження (№0000089, №0000071) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює, неодружений, немає на утриманні дітей і осіб похилого віку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 21.09.2017 р. Синельниківським міськрайонним судом за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки. Поставлений на облік 27.10.2017 р. Синельниківським МРО ВП. 25.07.2018 знятий з обліку Синельниківського МРО по питанням пробації ФГУ «ЦП» в Дніпропетровській області у зв`язку з засудженням по вироку Синельниківського міськрайонного суду від 13.06.2018 р.;

2) 13.06.2018 р. Синельниківським міськрайонним судом за ч.1 ст.309, ч. 2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано 6 міс. по вироку від 21.09.2017 р., остаточно 4 р. 6 міс. позбавлення волі;

3) 18.12.2018 р. Синельниківським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КПК України шляхом часткового складання покарань по вироку від 13.06.2018 р., остаточно 5 років позбавлення волі. 03.03.2023 року звільнився по відбуттю строку,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ст.395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 27.01.2024 року приблизно об 11 годині 00 хвилин (більш точного часу не встановлено) прийшов до своєї знайомої ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом попити води, та залишився перебувати у тамбурі. В подальшому, ОСОБА_6 підійшовши до вхідних дверей та в порушення вимог ст.30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що своїми діями порушує недоторканість житла потерпілої, всупереч волі володільця та за відсутності її дозволу, не маючи визначених законом підстав, через відкриті вхідні двері проник до коридору квартири в якій проживала ОСОБА_5 , після чого самостійно залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим порушивши особисте конституційне право на недоторканність житла особи.

Також ОСОБА_4 , будучи раніше судимим та маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, для себе відповідних висновків не зробив, і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Відповідно до ст. 9 закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» повідомляти поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи, місця проживання чи перебування, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах в органи Національної поліції.

16.02.2023 р. Запорізьким районним судом Запорізької області було встановлено адміністративний нагляд на 1 рік відносно ОСОБА_6

15.02.2024 р. Синельниківським міськрайонним судом було продовжено адміністративний нагляд на 6 місяців відносно ОСОБА_6 , про що останній був ознайомлений із правилами адміністративного нагляду та покладеними на нього обов`язками 23.02.2024 р.

12.02.2024 р. на підставі заяви ОСОБА_7 поданої на ім`я начальника Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, його місце мешкання було визначено за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше кінця лютого місяця 2024 року у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на порушення покладених на нього зобов`язань згідно з якими останній повинен повідомляти поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи, місця проживання чи перебування, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах, а саме працівників Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

У подальшому ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що відносно нього встановлений адміністративний нагляд, з метою порушення правил адміністративного нагляду, реалізуючи свій протиправний умисел, бажаючи ухилитись від адміністративного нагляду, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без поважних причин, після лютого місяця 2024 року, самовільно залишив місце мешкання, яке вказав у заяві про ознайомлення, як особа відносно якої встановлено адміністративний нагляд, а саме за адресою: АДРЕСА_4 , та не повідомив про зміну місця проживання чи перебування поліцейських Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють за останнім адміністративний нагляд, як особи відносно якої встановлено адміністративний нагляд і тим самим позбавив органи Національної поліції можливості здійснювати адміністративний нагляд за ним.

Таким чином, ОСОБА_6 , щодо якого встановлено адміністративний нагляд самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуванням думки прокурора.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.1 ст.162, ст.395 КК України, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, та пояснив, що взимку минулого року він прийшов до квартири сусідки ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_5 , і попросив води. Так як у них раніше були суперечки, то він без дозволу зайшов до квартири і взяв телефон, але він не хотів його продавати, а хотів потім повернути. Зробив це, щоб провчити сусідку. Розуміє, що без дозволі не можна заходити до житла. Потім так як у нього немає постійного житла та, враховуючи те, що він злякався, що за вчинене правопорушення він знову потрапить до виправної колонії, він змінив місце проживання, хоча знав, що він має про це повідомити поліцію. Розуміє, що цим порушив умови адміністративного нагляду, який був встановлений після звільнення з виправної колонії та про який він знав. Після цього більше не порушував умов і на даний час вже закінчився строк адміністративного нагляду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись заслуховуванням обвинуваченого дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла, та ст.395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує:

- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками;

- характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених діянь;

- дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, в реєстрі наркологічних та психічних хворих КНП «Синельниківська ЦМЛ» не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, не працює, неодружений, немає на утриманні дітей і осіб похилого віку;

- обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та повне визнання вини;

- обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів (кримінальних правопорушень).

Враховуючи вищенаведене, а також тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, відношення винного до скоєного, думку учасників судового розгляду щодо міри покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкцій інкримінованих статей із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, і саме таке покарання буде мати для нього достатню превентивну роль.

Однак, з урахуванням особи обвинуваченого та позиції прокурора щодо призначення покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою і вважає за доцільне застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з покладанням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ст.395 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України у виді трьох років обмеження волі;

- за ст.395 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки, за умови, що протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Речові докази:

-7 дисків СD-R залишити в матеріалах провадження;

-мобільний телефон «Редмі 1А», чорного кольору, що був переданий на зберігання ОСОБА_5 , залишити їй як власниці.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1