КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7939/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове, Кілійського району Одеської області, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 рокузадоволено клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжено у кримінальному провадженні №0003371 від 23.09.2024 підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 15.01.2025 року, без визначення суми застави.

Доручено уповноваженим особам Державного бюро розслідувань, провести дослідження фактів, викладених в повідомленні захисника - адвоката ОСОБА_6 , та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт вказує на неправильну кваліфікацію діяння ОСОБА_7 , а відтак і необґрунтованість підозри за ст. 408 КК України, адже підозрюваний не має на меті ухилитись від військової служби взагалі. Натомість метою такого вчинку є привернення уваги до суспільної проблеми.

Апелянт зазначає, що заявлені слідчим ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, носять абстрактний характер, оскільки не обґрунтовуються жодним доказом. Крім того, повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів стороні захисту, в порядку ст. 290 КПК України, спростовує ризики, передбачені п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апелянт зауважує на тому, що підозрюваний неодноразово публічно зазначав, що готовий повернутись до служби у разі прийняття ЗУ "Про демобілізацію" або настання 25 років.

Відтак, на переконання апелянта, зазначене свідчить про те, що підозрюваний не зацікавлений у переховуванні від органу досудового розслідування та суду, оскільки вчинений ним злочин носить характер публічного маніфесту та протесту бездіяльності владі.

Щодо інших ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, сторона захисту також вважає їх невиправданими.

При цьому, апелянт звертає увагу суду на стан здоров`я підозрюваного, якому 23.09.2024 було здійснено хірургічне втручання. А також просить взяти до уваги міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного родини й утриманців та репутацію підозрюваного.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що всупереч наданій стороною захисту правовій позиції КСУ та ЄСПЛ, слідчий суддя продовжив застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу без права внесення застави, не надавши належного обґрунтування такої потреби.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 квітня 2020 року ОСОБА_7 уклав контракт із Міністерством оборони України в особі: командира НОМЕР_1 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки:

- на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону;

- до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України;

- на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройові частині) від 15 жовтня 2023 року №293 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду кулеметника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_7 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, військова частина НОМЕР_2 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

08 вересня 2024 року солдат ОСОБА_7 направлений до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 , для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеню придатності до проходження військової служби.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 вересня 2024 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення від несення обов`язків військової служби, що полягав у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_3 та подальшому нез`явленні до військової частини НОМЕР_2 , та був реалізований за наступних обставин.

10 вересня 2024 року солдат ОСОБА_7 прибув до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 та зареєструвався для проходження військово-лікарської комісії. У подальшому, з метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_7 самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 та у період з 11 вересня 2024 року по 23 вересня 2024 року проводив свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, при цьому вживаючи заходи конспірації.

В порушення п. 2.8.6 Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» для здачі документів 24 вересня 2024 року не з`явився, у зв`язку з чим знятий з проходження ВЛК через відсутність та перевищення термінів медичних оглядів.

24 вересня 2024 року солдат ОСОБА_7 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та вчинити дезертирство.

Таким чином, солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді кулеметника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників та без поважних причин, 24 вересня 2024 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, не з`явився з лікувального закладу, а саме з військової частини НОМЕР_3 , де проходив медичний огляд військово-лікарської комісії, до місця служби у АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, а вільний час проводячи на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, до 09 жовтня 2024 року.

Таким чином солдат ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини, а також нез`явлення на службу з лікувального закладу, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

10 жовтня 2024 року слідчим за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове, Кілійського району Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді кулеметника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , має звання «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.10.2024 №757/46738/24-к до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , строком до 12:15 год. 09.12.2024.

За результатами оскарження до Київського апеляційного суду зазначена ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.10.2024 №757/46738/24-к залишена без змін.

27.11.2024 на виконання доручення, в порядку ст. 290 КПК України, слідчого, про повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 та відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження № 0003371 від 23.09.2024 підозрюваному ОСОБА_7 та його захисникам відкрито матеріали кримінального провадження № 0003371.

29.11.2024 старший слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий зазначив, що закінчити досудове розслідування з направленням до суду обвинувального акту протягом строку дії обраного підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу неможливо, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні обраного останньому запобіжного заходу.

Також слідчий вказав, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, обґрунтовується наступними зібраними доказами, а саме:

- оглядом публікації в мережі інтернет виявлено відеозапис за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4, в якому ОСОБА_7 висловлює небажання проходити військову службу та повідомляє що не повернеться до військової частини.

- протоколами допитів заступника командира 1 стрілецького батальйону ОСОБА_11 , начальника штабу ОСОБА_12 та командира відділення гранатометного взводу ОСОБА_13 , які зазначили, що 31.08.2024 ОСОБА_7 відмовився від виконання усного наказу командира, внаслідок чого його було усунуто від виконання службових обов`язків. 09.09.2024 ОСОБА_7 відправлено до військового госпіталю ВЧ НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби. ОСОБА_7 повинен був проходити ВЛК в ВЧ НОМЕР_3 на території АДРЕСА_1 та 19.09.2024 не вийшов на зв`язок з відповідальною особою. 22.09.2024 з засобів масової інформації йому стало відомо, що ОСОБА_7 публічно заявив про самовільне залишення військової частини. Йому нічого не відомо про те, щоб ОСОБА_7 висловлював небажання проходити військову службу. Натомість йому відомо, що ОСОБА_7 висловлював бажання звільнитися зі служби у зв`язку з необхідністю догляду за матір`ю. Будь-яких документів, рапортів щодо наявності підстав для звільнення зі служби не подавав.

- протоколом допиту тво начальника медичного пункту 1 стрілецького батальйону ОСОБА_14 , яка додатково повідомила, що під час проходження служби ОСОБА_7 будь-яких поранень не отримував. До медичної служби звертався лише один раз з питанням «хронічного гастриту» та «дуодиниту», у зв`язку з чим з 05.07.2024 по 15.07.2024 перебував в ЦРЛ м. Павлоград. Інших скарг на стан здоров`я не надходило.

- протоколом голови ВЛК № 1 ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_15 , який повідомив, що згідно журналу реєстрації військово-лікарської комісії № 1 військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 10.09.2024 зареєструвався та отримав на руки «Картку обстеження та медичного огляду», після чого зник в невідомому напрямку. Жодного обстеження у лікарів ВЛК не проходив. Картку з результатами оглядів лікарів та обстежень до секретаря комісії не здавав. У зв`язку з тим, що о 19 годині 24.09.2024 сплив 14 денний термін проходження військово-лікарською комісією ОСОБА_7 , згідно інструкції ним направлено повідомлення командуванню ВЧ НОМЕР_2 про не з`явлення 24.09.2024 солдата ОСОБА_7 для здачі документів та зняття останнього з проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з перевищення терміну проходження ВЛК (сповіщення від 24.09.2024 вих. № 15535/1).

- матеріалами службового розслідування проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.09.2024 №2876 за результатами якого в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

- іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Крім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1ст. 177 КПК України, які не зменшились і полягають у тому, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

29.11.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено у кримінальному провадженні №0003371 від 23.09.2024 підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 15.01.2025 року, без визначення суми застави.

Доручено уповноваженим особам Державного бюро розслідувань, провести дослідження фактів, викладених в повідомленні захисника - адвоката ОСОБА_6 , та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя з`ясував, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно врахував, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження його дії.

Відтак, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та всупереч твердженням сторони захисту, на їх підставі встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Крім того, слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось безпідставного чи недопустимого не встановив.

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Разом з цим, слідчим суддею зазначено, що метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

В сукупності із вищевикладеним, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Доводи апелянта, за змістом апеляційної скарги, про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Також, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, продовжив підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 15.01.2025 року.

При цьому колегія суддів враховує стан здоров`я підозрюваного, однак не вважає це безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки стороною захисту не надано доказів того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою та відповідно до оскаржуваної ухвали уповноваженим особам Державного бюро розслідувань доручено провести дослідження фактів, викладених в повідомленні захисника - адвоката ОСОБА_6 , та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4