Немирівський районний суд Вінницької області
Справа № 930/575/25
Провадження № 1-кс/930/169/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р. м. Немирів

Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові клопотання слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 06.03.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 259 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

До Немирівського районного суду звернувся з клопотанням слідчий СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 06.03.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 259 КК України, мотивуючи тим, що до ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області о 22:34 год. надійшло повідомлення з ДСНС з приводу того, що до них зі служби 112 надійшло повідомлення від анонімної особи з номеру НОМЕР_1 про те, що замінована будівля ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак при проведення огляду вищевказаної будівлі будь-яких підозрілих предметів виявлено не було.

Проведеними заходами уставнолено, що до вчинення вищевказаного правопорушення може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 .

В ході проведення огляду 06.03.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 видавив мобільний телефон марки «RedmiNote13» серійний номер: НОМЕР_3 , який було вилучено та поміщено до спеціального пакету НПУ СУ №PSP1251121.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження, або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. 170-174 КПК України, тобто, крім випадків, коли на речовий доказ буде накладено арешт.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до обставин вчинення кримінального правопорушення встановлено, що зазначені вилученні речі у клопотанні, відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Таким чином, для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, доведенні обставин, які відповідно до ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також запобіганню спробам відчуження, зміни або переховуванню вищевказаних речей, наявні підстави для накладення на них арешту.

В судовому засіданні слідчий СВ ВП № 5 Вінницького РУП ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання повністю, просить його задовольнити на підставах викладених у клопотанні.

На підставі ч.2 ст. 163 КПК вказане клопотання розглянуто без виклику осіб, у володінні і користуванні яких знаходились вищевказані речі з метою усунення можливостей їх приховування та знищення.

Заслухавши пояснення слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ОСОБА_3 , вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, суд дійшов наступного:

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом частини 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, Кримінальним процесуальним кодексом чітко визначені підстави накладення арешту майна.

Зазначена слідчим мета застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження вказана як можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Слід відмітити, що відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (тобто збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності, та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів, та що подане клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів клопотання, постановою слідчого від 06.03.2025 року мобільний телефон марки «RedmiNote13» серійний номер: НОМЕР_3 визнано речовим доказам по даному кримінальному провадженню № 0000069.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.40,98,131,132,167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на - мобільний телефон марки «RedmiNote13» серійний номер: НОМЕР_3 , який було вилучено та поміщено до спеціального пакету НПУ СУ №PSP1251121.

Визначити місце зберігання вказаних речей у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул. Гімназійна, 32, м. Немирів, Вінницький район, Вінницька область.;

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1