ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/6444/21 Номер провадження 11-кп/814/669/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 186 КК-Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002226 від 30.08.2016 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Полтави від 19.04.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не маючого, без місця проживання, раніше судимого 28.09.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі та підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки:

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до положень ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за цим вироком частини невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28.09.2015, остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили продовжити у виді тримання під вартою. Строк покарання рахувати з 03.03.2024, зарахувавши в строк відбування покарання період перебування під вартою з 27.07.2021 по 22.09.2021 та з 21.09.2021 по 25.09.2021.

Речові докази повернути за належністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 950,36 грн.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , 08.07.2016 приблизно о 08 год. перебував за місцем проживання його знайомої ОСОБА_9 , з її дозволу, у квартирі АДРЕСА_1 . . помітив належний ОСОБА_9 пилосос «Vitec Blizzard»моделі VT-1836, який знаходився на підлозі в житловій кімнаті зазначеної квартири, і в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди ОСОБА_9 , та бажаючи їх настання, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, використовуючи ту обставину, що ОСОБА_9 була відсутня за місцем свого мешкання, таємно заволодів належним їй пилососом.

Після цього, ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті вчиненого протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 668 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №4861 від 19.10.2016.

Крім того, ОСОБА_7 , 25.07.2021 приблизно о 12.00 годині, перебував в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належного ФОП « ОСОБА_11 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна у вказаному магазині.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 спочатку підійшов до однієї із вітрин вказаного магазину та скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи повторно, таємно викрав з вітрини парфум жіночий «Cocolady» EUPHARIE 30 мл, туалетну воду «Maximan» loving 100 мл, туалетну воду «Maximan» lasense 100 мл, на загальну суму 314 грн. 99 коп., що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-21/17132-ТВ від 04.08.2021.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 намагався непомітно зникнути з місця вчинення злочину, але співробітниця магазину помітила незаконні дії ОСОБА_7 , розуміючи, що він хоче вчинити крадіжку, почала вимагати від ОСОБА_7 припинити злочинні дії. Однак, ОСОБА_7 , оцінивши ситуацію, що склалась, усвідомлюючи, що його дії вже не є таємними, вирішив довести злочинний умисел щодо таємного заволодіння майном до кінця та, діючи у відкритий спосіб, викрасти їх.

Реалізовуючи виниклий злочинний умисел, що переріс із крадіжки в грабіж, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, бажаючи досягти злочинного результату та мети, спочатку утримуючи в руках чуже майно, намагався вийти з ним із магазину. У свою чергу продавець ОСОБА_12 , діючи правомірно, прийняла можливі заходи щодо затримання ОСОБА_7 .

Однак, ОСОБА_7 , бажаючи довести злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна до кінця, нехтуючи тією обставиною, що перед ним знаходиться жінка, застосовуючи фізичну силу, почав штовхати ОСОБА_12 , щоб з місця скоєння злочину зникнути разом з відкрито викраденим майном.

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужого майна до кінця, вирішив поєднати свої протиправні дії з насильством, та, діючи умисно, використовуючи фізичну силу, почав штовхати руками ОСОБА_12 , яка стримувала його. При цьому він викрикував погрози на адресу ОСОБА_12 щодо застосування у відношенні неї насильства.

Крім того, втіливши в життя погрози, ОСОБА_7 в результаті застосування фізичної сили, декілька раз вдарив ОСОБА_12 руками, завдавши їй фізичного болю, однак, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, а саме заволодівши парфумом жіночим «Cocolady» EUPHARIE 30 мл, туалетною водою «Maximan» loving 100 мл, туалетною водою «Maximan» lasense 100 мл, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками магазину «Червоний маркет».

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вирок суду подана апеляційна скарга обвинуваченим, в якій він просить перерахувати попередній термін покарання в Харківському СІЗО один день за два, так як при винесенні вироку не було враховано того факту, що дане кримінальне правопорушення було скоєно коли діяла ч.2 ст.72 ККУ (закон «Савченко»).

Позиція учасників кримінального провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної сукарги.

Прокурор просив змінити вирок суду та застосувати вимоги Закону в частині декриміналізації дій обвинуваченого.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, сума викрадення якої не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2016 року становить 1378 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 689 грн. на 2016 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) становить 1378 грн.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 визнаний судом винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, а саме 08.07.2016 р. майна потерпілої ОСОБА_9 на суму 668 грн. Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на вказане, оскільки Законом України № 3886-ІХ збільшилася сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 просив закрити кримінальне провадження щодо нього за ч. 2 ст. 185 КК України , оскільки сума викраденого не перевищує 2 НМ.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України необхідно закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Покарання, призначене ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.

Водночас заслуговують на увагу доводи обвинуваченого про необхідність зарахування в строк відбування покарання строк його перебування під вартою, саме з дня затримання 25.07.2021 року.

Враховуючи викладене, та те, що обвинувачений просив закрити кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м.Полтави від 19.04.2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 70 КК України.

ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді 4 (чотири) років 1 (один) місяця позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк перебування під вартою з 25.07.2021 по 25.09.2021 року та з 03.03.2024 року по 03.03.2025 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4