Справа №295/4331/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» про приведення вироку суду відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заньки, Ніжинського району, Чернігівської області, громадянина України, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у відповідність до вимог чинного законодавства, -

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» звернувся до суду з поданням в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-ІХ) відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник установи подав заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримує.

Засуджений згоден на розгляд справи без його участі, подання установи підтримує.

Прокурор подання підтримав.

Дослідивши зміст подання, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від покарання у випадку, передбаченому частиною 2 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вартість якого не перевищує розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, перестало бути кримінально караним діянням.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, внесені Законом № 3886-ІХ зміни мають зворотну дію у часі, тобто поширюється на діяння, які вчинені до 09.08.2024, тому скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином шкоди меншого розміру, ніж установлено нормою закону.

Судом установлено, що ОСОБА_3 раніше судимий:

- 14.12.2018 Ніжинським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно з даним вироком ОСОБА_3 вчинив крадіжку майна у період часу з 13-00 год. 14.07.2018 по 06-00 год 15.07.2018 на суму 329,33 грн, що підлягає декриміналізації та за її вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент скоєння правопорушення не перевищувала розміру 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально - караним діянням.

- вироком Ніжинського районного суду Чернігівської області від 29.12.2023 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 04 (чотирьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до даного вироку ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке є кримінально - караним і не підлягає декриміналізації.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, проте, після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна є по суті зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у КК України цей розмір не визначений, він указаний у ст. 51 КУпАП.

За таких обставин вчинене засудженим діяння щодо таємного викрадення чужого майна на даний час відноситься до адміністративного правопорушення та не є кримінально - караними. Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючі норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію такого діяння засудженого, враховуючи наступне.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1 762 грн.

З огляду на наведене, оскільки за вироком Ніжинським районним судом Чернігівської області від 14.12.2018 ОСОБА_3 вчинив крадіжку майна на суму 329,33 грн, розмір якого менший ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (станом на день їх скоєння), вчинене ним діяння за ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ, не є кримінально-караними на даний час, а тому засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На стадії виконання вироку суд не вважає за можливе перекваліфікувати дії засудженого на ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки прийняття такого рішення можливе лише відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України виключно під час судового провадження, а його постановлення в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України не передбачено. Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України надає право суду під час виконання вироку вирішувати лише питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання на підставі частин 2 і 3 ст. 74 КК України.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за вироком Ніжинського районного суду Чернігівської області від 29.12.2023 за ч. 2 ст. 186 КК України, з виключенням із вироку посилання на ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки засуджений підлягає звільненню від покарання призначеного вироком Ніжинського районного суду Чернігівської області від 14.12.2018, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особу засуджено, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 337, 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» - задовольнити.

Привести вирок Ніжинського районного суду Чернігівської області від 14.12.2018 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Ніжинського районного суду Чернігівської області від 14.12.2018, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особу засуджено.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Ніжинського районного суду Чернігівської області від 29.12.2023 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , рахувати відповідно до вироку Ніжинського районного суду Чернігівської області від 29.12.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя