Провадження № 1-кс/442/1982/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Дрогобицької окружної прокуратури у Львівській області,

з участю сторін: скаржниці - ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій просить визначити протиправною бездіяльність Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області; зобов`язати Дрогобицьку окружну прокуратуру Львівської області, прийняти та невідкладно зареєструвати подану нею заяву про вчинення кримінального правопорушення від 09.12.2024, яка була зареєстрована у Дрогобицькій окружній прокуратурі Львівської області, до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язати Дрогобицьку окружну прокуратуру Львівської області розпочати за цією заявою про вчинення злочину досудове розслідування у формі досудового слідства та повідомити її письмово у встановленому законом порядку строки про початок кримінального провадження.

В обґрунтування скарги зазначає, що 09.12.2024 нею було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області про вчинення дій, що містять ознаки кримінального правопорушення, яка була зареєстрована через канцелярію Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області, що підтверджується відповідною відміткою. В поданій заяві йшлося про те, що 29 листопада 2024 року о 19 год. 45 хв. вона була присутня у приймальному відділені КНП Дрогобицької міської лікарні №1 Дрогобицької міської ради, де нею був зафіксований факт перебування громадянина ОСОБА_5 у важкому стані та неорієнтованого в реаліях теперішнього часу. Нею було встановлено, що лікар невропатолог ОСОБА_6 категорично відмовилася в наданні невідкладної медичної допомоги, мотивуючи тим, що немає гострих симптомів перенесеного інсульту та відправляла хворого в понеділок до психіатра. Лише після півторагодинного перебування хворого ОСОБА_5 в приймальному відділенні КНП ДМЛ №1 ДМР медичні працівники почали заводити історію хвороби. Крім того, на вимогу сина хворого ОСОБА_5 зробити батькові КТ, лікар ОСОБА_7 повідомила: «що таке може бути зроблене, але перше необхідно заплатити». Застосувавши спільні зусилля, оскільки було за телефоновано на відповідні гарячі лінії, ОСОБА_5 було госпіталізовано до неврологічного відділення КНП ДМЛ №1 ДМР, однак черговий лікар неврологічного відділення КНП ДМЛ №1 ДМР, після оформлення хворого в палату не надала жодної медичної допомоги після підтвердження діагнозу ішемічний інсульт, а тільки призначила таблетки «Тріпліксан» та «Магнікор», що грубо суперечить протоколу лікування ішемічних інсультів затвердженого Міністерством охорони здоров`я. В понеділок, 02 грудня 2024 року, генеральний директор КНП ДМЛ №1 ДМР ОСОБА_8 визнав, що дії медичного персоналу КНП ДМЛ №1 ДМР були неправомірні, незаконні та спрямованими на підрив авторитету медичної галузі в цілому, коли озвучені факти злочинних дій медичних працівників знайшли своє підтвердження на відео з камер спостереження розміщених в приймальному відділені. Незважаючи на запевнення генерального директора КНП ДМЛ №1 ДМР в допомозі лікування хворого ОСОБА_5 , завідуюча неврологічним відділенням ОСОБА_9 та лікуючий лікар ОСОБА_10 повністю зухвало та цинічно саботували законні вказівки генерального директора лікарні, та взагалі, протягом тижня часу не проводилося жодного обстеження та не призначалося належне лікування. 06.12.2024 стан хворого ОСОБА_5 різко погіршився у зв`язку з ненаданням кваліфікованої медичної допомоги, тому син хворого звернувся до генерального директора КНП ДМЛ №1 ДМР із заявою про перевід батька до іншого медичного закладу для організації надання хворому кваліфікованої допомоги та з метою недопущення його смерті в неврологічному відділенні КНП ДМЛ №1 ДМР. Цього ж числа близько 23 год. хворого ОСОБА_5 було з грубими порушеннями нормативно правових актів МОЗ транспортовано до КНП «Трускавецька міська лікарня» для подальшого лікування ішемічного інсульту, який був вже в запущеному стані після надання допомоги» лікарями КНП ДМЛ №1 ДМР. Лікарі та керівництво КНП ДМЛ №1 ДМР, навіть не спромоглися викликати швидку медичну допомогу обладнану відповідною медичною апаратурою та медичним персоналом, для транспортування такого типу хворих, що є також зафіксовано на камери відео спостереження КНП ДМЛ №1 ДМР та її приватний мобільний телефон. Таким чином в діях керівництва та працівників КНП ДМЛ №1 ДМР вбачаються ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 139, 140, 364, 367 КК України.

Незважаючи на подану нею заяву про вчинення до Дрогобицької окружної прокуратури у Львівській області, прокуратурою не вчинено жодних дій, спрямованих на внесення наданих нею відомостей до ЄРДР.

Скаржниця ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала, зазначивши, що до сьогоднішнього дня її заява в ЄРДР не внесена, однак їй відомо, що за відомостями, які нею викладені в скарзі, та за фактом звернення сина ОСОБА_5 в правоохоронні органи, відомості внесені до ЄРДР, хоча підтверджуючих доказів у неї не має. Просить задовольнити її скаргу у повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення скарги та пояснив, що не кожна подана заява тягне за собою обов`язок прокурора чи слідчого внести відомості до ЄРДР, на що також звертає увагу Верховний Суд. При цьому, перевіривши зміст заяви ОСОБА_3 , Дрогобицькою окружною прокуратурою 10.12.2024 таку було скеровано до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області. Однак, на даний час у нього відсутня інформація щодо прийнятих рішень.

Вислухавши учасників судового процесу, беручи до уваги викладене, перевіривши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З матеріалів скарги вбачається, що предметом оскарження є бездіяльність прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Встановлено, що 09.12.2024 ОСОБА_3 подала до Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області заяву про вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

При цьому необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, у даному випадку саме по собі припущення скаржниці щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 139, 140, 364, 367 КК України не є абсолютним свідченням вчинення таких злочинів.

Разом з тим, зі змісту заяви вбачається, що заявниця вказує на ознаки злочину у діях керівництва та працівників КНП ДМЛ №1 ДМР при цьому жодним чином не зазначаючи обставин, які б свідчили про це, що власне і може призвести до необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу сторонніх осіб.

Слідчий суддя звертає увагу, що норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, слідчий суддя також бере до уваги викладене у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №556/450/18, де, зокрема, зазначено: слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також те, що Дрогобицькою окружною прокуратурою Львівської області заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована, а в подальшому скерована до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області для додаткової перевірки, зважаючи на зміст такої заяви, приходжу висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Дрогобицької окружної прокуратури у Львівській області.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 18.12.2024 о 09.15 год.

Суддя ОСОБА_11