Справа № 152/290/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 03 лютого 2025 року,

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з базовою загальною освітою, розлученого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

сторони кримінального

провадження:

сторона обвинувачення:

прокурор - ОСОБА_4 ,

сторона захисту:

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він перебуваючи на військовій службі у Збройних силах України за контрактом, беручи участь у проведені антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, у липні 2017 року (більш точної дати та часу не встановлено), знаходячись у м. Попасна Луганської області, виявив оборонну ручну гранату Ф-1, яку поклав до своїх особистих речей, тим самим незаконно її придбав.

Так, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що знайдена ним оборонна ручна граната Ф-1 є бойовим припасом, розуміючи неправомірність своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи злочинний умисел, спрямований на зберігання оборонної ручної гранати Ф-1, яка являється бойовим припасом, в порушення вимог п. 1 Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року за № 2471-XII, відповідно до якого зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не можуть перебувати у власності громадян, після звільнення з військової служби 08 вересня 2017 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, з метою подальшого зберігання боєприпасу, перевіз його до місця свого постійного проживання, а саме до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим здійснив носіння бойового припасу, шляхом транспортування безпосередньо при собі та почав незаконно його зберігати за вищевказаною адресою.

В подальшому, 03 лютого 2025 року під час огляду домоволодіння у якому проживає ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та прилеглої до нього території працівниками відділення поліції № 2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області виявлено та вилучено оборонну ручну гранату Ф-1, яку ОСОБА_3 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-25/2744-ВТХ від 11 лютого 2025 року металевий предмет еліпсоподібної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «38...85...Т» є корпусом оборонної ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною з маркувальними позначеннями «НОМЕР_3 УЗРГМ УЗЧП» та «НОМЕР_2» є підривачем «уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення, які в конструктивному поєднанні є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, яка відноситься до бойового припасу.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, тобто придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Зазначене кримінальне провадження надійшло до суду із угодою про визнання винуватості від 27 лютого 2025 року, укладеною між прокурором у кримінальному провадженні - начальником Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Також вказаною угодою сторонами кримінального провадження, з урахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутністю обтяжуючих обставин, узгоджено покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Зазначеною угодою передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Обвинувачений та захисник у підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачений, окрім того, просив призначити узгоджену в угоді йому міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України у обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить із наступного.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, захисник та прокурор повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості.

Судом роз`яснено обвинуваченому, захиснику та прокурору наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст.ст. 474, 476 КПК України.

У цьому випадку судом перевірено відповідність угоди вимогам закону та фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати в справі на проведення судової вибухово-технічної експертизи становлять 6367,20 грн.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його застосування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 314, 369, 371, 374, 468, 475, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2025 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - начальником Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.

Речові докази: металевий предмет еліпсоподібної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею з маркувальним позначенням на нижній його частині «НОМЕР_1», за зовнішніми ознаками схожий на корпус ручної оборонної гранати типу Ф-1, металевий предмет з гладкою поверхнею сріблястого кольору, циліндричної форми з різьбою, до якого за допомогою дроту та металевого кільця, приєднана зигзагоподібна пластина з маркувальними позначеннями на зовнішній поверхні «НОМЕР_3 УЗРГМ УЗЧП», на внутрішній стороні НОМЕР_2, за зовнішніми ознаками схожий на запал до ручних гранат УЗРГМ, картонний предмет циліндричної форми з металевою гільзою у нижній частині, покрита барвником червоного кольору з маркувальним позначенням на бічній його частині «НОМЕР_4 ОДНО-ЗВЕЗД КРАСНОГО ОГНЯ», за зовнішніми ознаками схожий на ручний реактивно-освітлювальний (сигнальний) патрон, два картонних циліндричних предмета з металевими гільзами у нижніх частинах, покритті барвником зеленого кольору з маркувальним позначенням на бічній його частині «НОМЕР_5 МНОГО-ЗВЕЗД ЗЕЛЕНОГО ОГНЯ», за зовнішніми ознаками схожі на ручні реактивно-освітлювальні (сигнальні) патрони - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати пов`язані з залученням експертів в сумі 6367 гривень 20 копійок.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених у ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1