Справа № 710/951/24
Провадження № 1-кп/710/123/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2024 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

начальника Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, відомості про яке внесені 15.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000662 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси Черкаської області, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , яка проживає : АДРЕСА_2 , громадянки України, українки, неодруженої, із середньою спеціальною освітою, яка має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, раніше несудимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13 травня 2024 року, близько 15:00 год. , перебуваючи у гостях на території двору домоволодіння ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , маючи протиправний умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, зі столу викрала пластикову платіжну банківську картку АТ «Райфайзен Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , та яка, згідно з приміткою до ст. 358 КК України, ст. 1 ЗУ «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», є офіційним документом, після чого розпорядилася нею на свій розсуд.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , як кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені зазначеного кримінального правопорушення визнала повністю, в ході допиту підтвердила обставини вказані у обвинувальному акті. Зазначила, що шкодує про свій ганебний вчинок та щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що претензій до обвинуваченої не має.

Прокурор, обвинувачена вважали, що справу можливо розглядати у порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Оскільки учасниками процесу не оспорювалися фактичні обставини справи, а судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, при цьому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, тому, вислухавши думку учасників процесу та роз`яснивши обвинуваченій положення ч.3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладеного, суд уважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за вказаних вище обставин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке класифікується відповідно до ст.12КК України як проступок, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, характеристику обвинуваченої по місцю проживання, те, що обвинувачена має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку прокурора, який просив призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 НМДГ, а також позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченої не має.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 357 КК України що, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлений.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 гривень.

Речові докази: банківську картку «Raiffaisen BANK» № НОМЕР_1 , яка передана під розписку ОСОБА_5 залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не допускається.

Суддя ОСОБА_1