Справа № 947/1797/25
Провадження № 1-кс/947/3597/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000971 від 01.08.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Ковалівка Одеського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працює в МП ТОВ «РУБІН» електриком , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання.

Слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000971 від 01.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст.ст. 13, 14 Конституції України, земля та її надра, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 4 Кодексу України «Про надра», надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Відповідно до ст. 19 Кодексу України «Про надра», право користування надрами надається шляхом надання спеціального дозволу на користування надрами.

Відповідно до ст. 17 Кодексу України «Про надра», гірничий відвід - це частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин. Гірничий відвід надається виключно для гірничих об`єктів, розробка родовищ корисних копалин на яких здійснюється підземним способом, а саме шахт та рудників. Користування надрами за межами гірничого відводу на таких об`єктах забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про надра», надра надаються у користування для: 1) геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промисловою розробкою родовищ); 2) видобування корисних копалин; 3) будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; 4) створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення; 5) виконання робіт (провадження діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції.

Відповідно до ст. 20 Кодексу України «Про надра», дослідно-промислова розробка корисних копалин здійснюється з метою уточнення їх окремих гірничо-геологічних та інших параметрів, вибору раціональних методів видобування мінеральної сировини на підставі проекту цих робіт, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Відповідно до ст. 24 Гірничого Закону України, якою визначено, що гірниче підприємство при проведенні гірничих робіт повинно мати: спеціальний дозвіл на користування надрами; акт про надання гірничого відводу; технічний проект, затверджений і погоджений у встановленому порядку; геолого-маркшейдерську, технічну та обліково-контрольну документацію (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми).

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 59 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» (надалі Постанова),згідно якого гірничі відводи можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, іноземним юридичним особам, об`єднанням юридичних осіб, створеним в Україні чи за її межами, а також громадянам України, іноземцям та особам без громадянства лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди.

Положеннями пункту 12 вказаної Постанови передбачено, що гірничий відвід на розробку родовищ корисних копалин надається з урахуванням меж об`єкта надрокористування, визначених у спеціальному дозволі на користування надрами, та з дотриманням вимог пункту 18 цього Положення.

Згідно з п. 18 Положення, межі гірничого відводу розраховуються для розробки родовищ корисних копалин - контурами їх запасів, оцінених ДКЗ, у тому числі запасів категорії С2, з урахуванням зон зрушення гірських порід.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» від 12.12.1994 №827 вапняк, що придатний для виготовлення пиляних стінових каменів визначається як сировина, що входить до переліку корисних копалин загальнодержавного значення.

Відповідно до п. 21 Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 № 432, зі змінами та доповненнями внесеними на підставі Постанови Кабінету Міністрів від 19.09.2018 № 764, за ступенем підготовленості до промислового освоєння виявлені родовища корисних копалин поділяються на: підготовлені до проведення розвідувальних робіт та підготовлені до промислового освоєння з метою видобування корисних копалин.

Відповідно до п. 23 вказаної Класифікації розвідані родовища (ділянки) корисних копалин вважаються підготовленими до промислового освоєння, якщо: балансові запаси затверджені Державною комісією України по запасах корисних копалин (надалі ДКЗ).

Державну реєстрацію юридичної особи МАЛЕ ПІДПРИЄМСТВО «РУБІН» ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ, (далі за текстом - ТОВ МП «РУБІН»), проведено 19.01.1995. Основними видами діяльності підприємства за КВЕД є: 08.11. «Добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю.

Учасниками та бенефіціарними власниками гірничодобувного підприємства є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Директором ТОВ МП «РУБІН» на підставі рішення загальних зборів його учасників від 01.08.2019 призначено ОСОБА_9 з 02.08.2019.

Державною службою геології та надр України втретє надано ТОВ МП «РУБІН» спеціальний дозвіл на користування надрами № 5224 від 07.06.2021. Дозвіл наданий на 5 років з метою геологічного вивчення вапняку Тихівської ділянки в якості сировини для виробництва стінового каменю, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ, затвердження запасів ДКЗ України за промисловими категоріями за наступними координатами у системі Pulkovo42: Т.1 46°41'44'' 30°36'47', Т.2 46°41'43'' 30°36'57'', Т.3 46°41'33'' 30°36'53'', Т.4 46°41'34'' 30°36'45''.

Площа родовища складає 6,1 га і розташоване на відстані 2 км на північний схід від с. Тихе.

Відповідно до Програми робіт з геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення вапняку Тихівської ділянки, яка є додатком № 2 до угоди про умови користування надрами від 07.06.2021, що є невід`ємною частиною угоди та дозволу, дослідно-промислова розробка проводиться, за умови складання та затвердження проекту ДПР, у тому числі проведення комплексу геологорозвідувальних робіт, лабораторних і технологічних випробувань, плану розвитку гірських робіт.

До цього ТОВ МП «РУБІН» надавався спеціальний дозвіл на користування надрами № 4500 від 18.02.2014 на 5 років з тією ж метою - геологічного вивчення вапняку Чапаєвської ділянки, яка розташована на відстані 2 км на північний схід від села Чапаєве, площею 6,1 га, в якості сировини для виробництва стінового каменю за тими ж координатами, що визначені у дозволі № 5224 від 07.06.2021. Назву родовища змінено через процес декомунізації: населений пункт, який знаходиться поруч перейменувано у 2016 році з с. Чапаєво на с. Тихе Біляївського району Одеської області (назву родовища у 2021 році визначено з назви села поруч із яким воно географічно розташовується).

Отже мета Спеціального дозволу № 4500 від 18.02.2014 та Програма робіт до нього виконані не були.

ТОВ МП «РУБІН» на підставі Спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами № 136 від 20.04.1994 (родовище - Іллінське за координатами в системі WGS84: Т.1 46°43'00'' 30°36'00'') раніше користувалось вказаним родовищем протягом попередніх 16 років з іншим видом користування, а саме: видобування корисних копалин (вапняку) - промислова розробки родовища. Відповідно до Акту гірничого відводу площа родовища складала 27 га, відомості про запаси щодо якого затверджені протоколом Української територіальної комісії по запасам УРСР від 28.12.1947, а саме: за категоріями «А», які визначаються як достовірно розвідані - 403 тис.куб.м та «В», які визначаються як вірогідні - 290 тис.куб.м, усього 693 тис.куб.м.

Ділянка Тихівська, як потенційне родовище вапняку виділена шляхом екстраполяції (поширення висновків, приближення) геологічних даних розвіданого родовища Іллінського родовища вапняку.

ОСОБА_9 , виконуючи повноваження директора ТОВ МП «Рубін», будучі обізнаним про діяльність підприємства, мету наданого Спеціального дозволу на користування надрами № 5224 від 07.06.2021, графік та порядок виконання програми робіт, а також про результати і хронологію здійснення господарської діяльності гірничо-видобувного підприємства, вступив у попередню змову з інженером по виробництву та з охорони безпеки на виробництві, технічним керівником ОСОБА_4 , який має забезпечити виконання робіт за програмою робіт та проектом ДПР (Проектом геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки вапняку Тихівської ділянки Одеського району», який розроблений ТОВ «Новайн ЛТД» і затверджений 20.07.2023, а також найманими працівниками-шахтарями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 направлену на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

У розпорядженні підприємства наявна матеріальна база з устаткуванням, що складається з каменерізних машин «Кмаз-188», електрокарів «ЕП-006», у тому числі інше технологічне обладнання (система рейок для вагонеток та каменерізних машин, електрощитова, мережа освітлення, вентилятори, опори та підпорки камерно-стовбової системи обробки, кріплення), які розміщені у Північно-Східній частині підземних лабіринтів колишнього родовища «Ільницьке», видобування залишків корисних копалин у якому фактично не завершено.

Доступ до вказаного виробничого обладнання здійснюється через спільний вхід за координатами площини ділянки: 5176077,10., 6317888,07 що також веде лабіринти, які утворені внаслідок підземної гірничої виробки, до шахтового поля та робочого майданчика шахти № 8 Тихівської ділянки з координатами у системі Pulkovo42: Т.1 46°41'44'' 30°36'47', Т.2 46°41'43'' 30°36'57'', Т.3 46°41'33'' 30°36'53'', Т.4 46°41'34'' 30°36'45''. Вказана ділянка фактично розташована у 2 км на північний схід від с. Тихе Одеського району Одеської області та 1 км від Ільницького родовища.

Вхід на поверхні землі, який веде у штольні, облаштований ТОВ МП «РУБІН» металевими воротами (дверима) із замками, що об`єднуються підземними ходами між вказаними ділянками (блоками) надр.

Через розгалужену мережу лабіринтів та ходів у різні сторони від входу, ОСОБА_9 і шахтарі гірничого підприємства дістаються виробничих потужностей, у тому числі від нього простягається дальній хід до Тихівської ділянки надр за вище вказаними координатами.

Отже, ОСОБА_9 , розробив злочинний план, довів його до відома всім учасникам, які діють за попередньою змовою, розподіливши напрямки діяльності зі здійснення незаконного видобутку корисної копалини, її вивезення та продажу.

Сам ОСОБА_9 здійснював загальне керівництво діяльністю вказаних осіб, координував їх дії, надавав вказівки з метою незаконного видобутку корисної копалини та її збуту, здійснював підшукання місць його збуту та покупців, а також відповідав за легалізацію незаконно видобутого каміння-вапняку і доходів, а одержанні у незаконний спосіб кошти у подальшому розподіляв за власним переконанням між залученими ним спільниками.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , здійснював налагодження технологічного процесу незаконного видобутку надр, у тому числі надає вказівки по здійсненню регулювання напрямку руху здійснення забоїв, координації дій працівників по картам підземних ходів з приводу проведення забоїв по видобутку корисних копалин, організацію щоденної роботи каменярів, збір інформації по кількості видобутої корисної копалини та доповіді ОСОБА_9 про виконання процесу незаконного видобутку корисних копалин.

Утім, ОСОБА_9 , діючи у період з 27.12.2024 по 30.12.2024, замість геологічного вивчення ТОВ МП «РУБІН» корисних копалин Тихівської ділянки та затвердження їх запасів у встановленому законом порядку, що фінансово є затратним, через необхідність проведення низки досліджень (комплексу геологорозвідувальних робіт, лабораторних і технологічних випробувань), дотримання процедури затвердження відомостей про запаси, їх обсяги та якості у ДКЗ, що у сукупності вимагає переміщення устаткування у інші блоки штольні на відстань понад 1 км, з прокладанням нової лінії електрозабезпечення, рейок для ваганеток, із переміщенням каменерізних машин до об`єкту дослідження, організовано і забезпечено здійснення незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення за фактичним розташуванням вказаного промислового обладнання, яке використовується як знаряддя злочину, а саме за географічними координатами 5175737,21., 6318041,32 та 5175536,24., 6318269,96 та 5175536,24, 6318269,96.

Переслідуючи мету власного незаконного збагачення, ОСОБА_9 , знаючи про високий попит і використання каміння вапняку (надр) в якості будівельного матеріалу для зведення об`єктів будівництва І та ІІ категорія складності, з метою реалізації його у великих обсягах, побоюючись бути викритим правоохоронними органами та Державною службою з геології та надр України, налагодив промислове видобування пиляних стінових каменів вапняку із гірських порід, що відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.7-246:2010 «Будівельні матеріали. Камені бортові і стінові з гірських порід. Технічні умови», конспіруючи власні незаконні дії під геологічне вивчення і проведення ДПР за спеціальним дозволом на користування надрами № 5224 від 07.06.2021.

Так, достовірно знаючи про відсутність підстав для промислового видобутку каміння вапняку організував та забезпечив за допомогою вказаних пристосованих знарядь злочинів здійснення незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення у родовищі за наступними координатами: 5175737,21., 6318041,32 та 5175536,24., 6318269,96, 6318269,96 та 5175536,24, 6318269,96, яка знаходиться за межами населеного пункту Іллінка, в адміністративних межах Усатівської сільської громади Одеського району Одеської області

Так, ОСОБА_10 , разом із ОСОБА_11 , за вказівкою ОСОБА_9 та ОСОБА_4 отримали у користування каменерізні машини «Кмаз-188», електрокари «ЕП-006», у тому числі інше технологічне обладнання (система рейок для вагонеток та каменерізних машин, електрощитова, мережа освітлення, вентилятори, опори та підпорки камерно-стовбової системи обробки, кріплення для здійснення подальшого незаконного видобування корисної копалини загальнодержавного значення.

Так, ОСОБА_9 , 27.12.2024 отримавши замовлення на поставку каміннявапняку черепашника від ОСОБА_12 , після чого надав усні вказівки вказаній групі осіб про необхідність незаконного видобування каміння вапняку з кар`єру та його доставку до обумовленого із замовником місця збуту.

Реалізуючи злочинний план, бригадир-технолог ОСОБА_4 з 27.12.2024 по 30.12.2024, діючи на виконання вказівок ОСОБА_9 , надав розпорядження працівникам-шахтарям ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та іншим на цей час невстановленим особам на незаконне видобування каміння вапняку.

Так, ОСОБА_4 достовірно знаючи про відсутність у них передбачених законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення та повноважень на проведення таких робіт, діючи всупереч вимог ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 17, 19 Кодексу України «Про надра», ст. 24 Гірничого Закону України, п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 59 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів», тобто за відсутності рішень та дозвільних документів, що видаються Державною службою геології та надр України та Державної служби України з питань праці, а саме Спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування корисних копалин загальнодержавного значення (промислова розробка родовищ) каміння вапняку, Акту про надання гірничого відводу, переслідуючи мету незаконного збагачення від незаконно видобутку та продажу корисних копалин загальнодержавного значення, надавши усні вказівки співучасникам, здійснив в межах географічних координат: 5175737,21., 6318041,32 та 5175536,24., 6318269,96, 6318269,96 та 5175536,24, 6318269,96, яка знаходиться за межами населеного пункту Іллінка, в адміністративних межах Усатівської сільської громади Одеського району Одеської області незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення каміння вапняку пиляного для стін у кількості 1000 одиниць.

На виконання усного незаконного розпорядження ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , шахтарі ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 , у період з 27.12.2024 до 12 год. 30.12.2024 здійснили незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення, а саме: каменю вапняку пиляного для стін, кар`єрі в межах географічних координат 5175737,21., 6318041,32 та 5175536,24., 6318269,96, 6318269,96 та 5175536,24, 6318269,96, які знаходиться за межами населеного пункту Іллінка, в адміністративних межах Усатівської сільської громади Одеського району Одеської області, який поетапно був завантажений до автомобілю марки «Мерседес-Бенз» моделі «Акторс» реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

За вищевикладених обставин, 15.01.2025 ОСОБА_4 було затримано органом досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси

від 27.12.2024 (справа № 947/40627/24, провадження № 1кс/947/18283/24) частково задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.03.2025. Вказаною ухвалою визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України в сумі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 151 400 гривень.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подано слідчим з дотриманням строків, встановлених ч.1 ст.199 КПК України.

ІІ. Позиція учасників судового засідання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, мотивуючи тим, що ризики втратили свою актуальність, повідомила, що її підзахисний повністю погоджується з підозрою. Долучила до матеріалів справи виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого). Просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що підозрюваний погоджується підозрюваним, має проблеми із здоров`ям.

Підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що свою вину визнає, в решті підтримав думку свого захисника та у задоволенні клопотання просив відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

ІІІ. Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Вирішуючи питання доцільності тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до чч.1 та 2 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що підставами продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Частиною 4 ст.199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя враховує:

По-перше: ймовірність та обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, підтверджується наданими письмовими доказами, зокрема: Рапортом оперуповноваженого УСР в Одеській області ДСР НПУ про виявлення кримінального правопорушення;Заявою ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення; Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 про обставини вчинення кримінального правопорушення від 05.12.2024;Протоколом ідентифікації (огляду) та вручення грошових коштів ОСОБА_14 для здійснення контрольованої закупки від 30.12.2024;Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 31.12.2024 року про обставини вчинення кримінального правопорушення; Протоколом ідентифікації (огляду) та вручення грошових коштів заявнику ОСОБА_15 від 13.01.2025; Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 06.01.2024 про обставини вчинення кримінального правопорушення; Висновком судової гемологічної експертизи від 02.01.2025, якою встановлено, що видобуте каміння є корисною копалиною загальнядержавного значення каміння вапняком-черепашником; Висновком судової гемологічної експертизи від 30.01.2025, якою встановлено, що видобуте каміння є корисною копалиною загальнодержавного значення каміння вапняком-черепашником; Технічним звітом спеціалістагеодезиста ОСОБА_16 , яким виконано суміщену схему з нанесенням меж спеціального дозволу на користування надрами, просторового положення підземних лабіринтів, каменерізних машин та земельних ділянок на поверхні в адміністративних межах Усатівської сільської громади Одеського району Одеської області за межами населеного пункту Іллінка, згідно якого межі Спеціального дозволу на користування надрами № 5224 від 07.06.2021 знаходиться на відстані 1,5 км від встановлених КМАЗів у забоях по видобутку каміння вапняку; Технічним звітом спеціалістагеодезиста ОСОБА_16 від 20.01.2025, яким виконано суміщену схему з нанесенням меж спеціального дозволу на користування надрами № 5224 від 07.06.2021, просторового положення підземних лабіринтів, каменерізних машин та земельних ділянок на поверхні в адміністративних межах Усатівської сільської громади Одеського району Одеської області за межами населеного пункту Іллінка; Листом Державної служби геології та надр України від 13.09.2024 № 57779/03-4/2-24 про відсутність у ТОВ МП «Рубін» спеціального дозволу на здійснення промислового видобування надр каміння вапняку, а також відображені межі виданих спеціальних дозволів на користування надрами, а також позначені межі Ільницького родовища щодо якого дозвіл не видавався; Листом Державної служби з питань праці від 29.11.2024 щодо відсутності Акту гірничого відводу у ТОВ МП «РУБІН»; Листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) розмірів збитків № 846/2 від 10.02.2025; Листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) розмірів збитків № 722/2 від 04.02.2025 Листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) розмірів збитків № 798/2 від 06.02.2025; Листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) розмірів збитків № 797/2 від 06.02.2025; Листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) розмірів збитків № 1136/2 від 24.02.2025; Протоколом обшуку від 15.01.2025 штольні та прилеглої території до входу в Іллінське родовище, які розміщуються на території земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0281 прощею 516,3971 га. Виявлено та вилучено незаконно видобуту корисну копалину, транспортний засіб, який використовувався для перевезення корисної копалини з місця видобутку до місця збуту, а також камінорізні машини, мобільний телефон, який використовувався для підтримання злочинних зв`язків, чорнові записи (зошити) щодо кількості видобутої корисної копалини, відібрані зразки корисної копалини; Протоколом про результати негласних слідчих (розшукових) дій від 26.12.2024 - обстеження публічно недоступних місць та отримання зразків, в ході якого за участю спеціалістагеодезиста поведено та встановлене фактичне положення підземного видобування корисної копалини та відібрано зразки корисної копалини з місць розташування забоїв; Протоколом про результати негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-відео контролю відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 від 26.12.2024, якими підтверджується факт роботи вказаних осіб на спеціальній техніці у місцях забоїв поза межами спеціального дозволу та здійснення видобутку корисної копалини загальнодержавного значення; Протоколами допитів свідків ОСОБА_17 від 15.01.2025 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , якиї ОСОБА_9 періодично залучав для проведення окремих робіт з завантаження каміння та прибирання на території штольні; Протоколами допитів свідків ОСОБА_25 від 18.02.2025, ОСОБА_26 від 23.01.2025, згідно яких вони підтверджують обставини, обсяг та час придбання партій каміннявапняку у ОСОБА_9 ; Протоколами допитів підозрюваних ОСОБА_9 від 07.02.2025 , ОСОБА_4 в 16.01.2025, ОСОБА_11 від 03.02.2025, ОСОБА_27 від 12.02.2025, ОСОБА_10 від _03.02.2025, які надали викривальні свідчення щодо діяльності групи та обставини вчинення кримінальних правопорушень, які співпадають із обставини, які були встановлені під час проведення досудового розслідування; Протоколом про проведення слідчого експерименту від 03.02.2025 із підозрюваним ОСОБА_10 . Під час слідчої дії підозрюваний показав місця де здійснювалось незаконне видобування каміння, яким чином відбувався вхід до штольні, напрямки роботи, на місцевості підтверджені надані раніше свідчення; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява №72508/13, п. 184).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у випадку направлення обвинувального акту до суду.

Дані, що містяться у наданих слідчому судді копіях матеріалів кримінального провадження № 0000971 можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 240 КК України, та виправдовують подальше розслідування.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

По-друге: ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України зокрема, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі буде мати можливість:

- переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадження;

Перевіряючи актуальність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Що стосується посилань сторони обвинувачення на продовження існування в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених п.п. 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість відповідних доводів сторони обвинувачення, оскільки прокурором не було зазначено та документально підтверджено існування нових обставин, яким би не надавалася правова оцінка слідчим суддею при першочерговому вирішенні питання застосування міри запобіжного заходу відносно підозрюваної особи.

Прокурором доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме органу досудового розслідування необхідно:

- отримати 2 (два) висновка судово інженерно-екологічної експертизи за експертною спеціальністю 10.19 «Дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на об`єкти довкілля», щодо підтвердження розрахунку Державної екологічної інспекції завданих збитків;

- отримати висновок судово- почеркознавчої експертизи;

- за результатами вищевказаного вручити нові підозри ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ; - здійснити розсекречування матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій;

- виконати інші слідчі (розшукові) дії, необхідність в проведенні яких виникне під час досудового розслідування.

Слідчий суддя також акцентує увагу на тому, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, будь-який запобіжний захід (у тому числі і винятковий запобіжний захід тримання під вартою) застосовується виключно з метою забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчиняти дії перелічені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є покаранням за вчинене кримінальне правопорушення у розумінні норм кримінального закону і не може застосовуватися у якості такого.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів і у відповідності до вимог п. п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, оцінює та враховує також наступні обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваного ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; вік та стан його здоров`я; відсутність судимостей; відсутність відомостей на підтвердження ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, окрім того підозрюваний визнає свою вину та погоджується з пред`явленою підозрою.

Слідчий суддя, з огляду на наведені обставини, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри та ризиків протиправної поведінки підозрюваного, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі зазначені у п. п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги і покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у сукупності з покладеними на підозрюваного обов`язків буде цілком здатний забезпечити як виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, так запобігти можливості вчинення ним спроб, перелічених у п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Варто вказати, що згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Згідно ч.5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе обставин які виправдовують триманні підозрюваного під вартою.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання сторони обвинувачення про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 визнав свою вину, погодився з підозрою, та надав покази. ОСОБА_4 має певні захворювання (згідно до надої захисником медичної документації), під час судового засідання встановлено, що його стан здоров`я суттєво погіршився. Враховуючи обставини справи, та особу підозрюваного, його ставлення до вчиненого злочину, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено, той факт, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе на даному етапі слідства запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196-197, 199, 201, 202, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_29 , яке погоджено з прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 12 травня 2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 12 травня 2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання без письмового дозволу слідчого, прокурора, суду;

- заборонити спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, за обставин кримінального провадження.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1