ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/5966/24

Провадження № 11-сс/820/15/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор» Хмельницьким міськрайонним судом та Шепетівським міськрайонним судом кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2024 року за № 0002131, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено. Застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 24 лютого 2025 року включно.

Як вбачається із клопотання, 24 грудня 2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в спальній кімнаті приміщення відділення соціально-побутової адаптації ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочав конфлікт з ОСОБА_8 , що переріс в бійку. В ході неї ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаками правої та лівої рук, умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 не менше 10 ударів в ділянку голови, обличчя та грудної клітини, спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 о 20 год. 20 хв. потерпілий помер у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Шепетівської багатопрофільної лікарні».

За твердженням сторони обвинувачення такі дії ОСОБА_6 , які полягали в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, свідчать про причетність його до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

25 грудня 2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 грудня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково, застосувавши щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Посилається на те, що ризики, наведені у клопотанні, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, не доведені, оскільки обґрунтовуються лише тяжкістю інкримінованого злочину.

Стороною обвинувачення належним чином не обґрунтовано неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного.

Поза увагою слідчого судді залишилося те, що ОСОБА_6 визнав вину, розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає в цивільному шлюбі, на утриманні має двох дітей, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Крім того, останній має захворювання колінного суглоба, у зв`язку із чим потребує постійного догляду та лікування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий послався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , яке є тяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний підозрюваний, вислухана думка його захисника, прокурора, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання даного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; особу підозрюваного, який немає міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду.

Врахувавши існування наведеного ризику, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Підозрюваний неодружений, не працює, немає майна, а тому у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які забезпечили б його належну процесуальну поведінку та були б стримуючим фактором для запобігання ризику переховування від слідства та суду.

Крім того, слідчий суддя правильно визнав недоведеними наявність таких ризиків як незаконний вплив на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, що в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення стало підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Посилання ж на те, що слідча суддя, обираючи підозрюваному найсуворіший вид запобіжного заходу, врахувала лише тяжкість інкримінованого йому діяння, на увагу суду не заслуговують та спростовуються змістом оскарженої ухвали, з якої вбачається, що обставини, визначені ст. 178 КПК України, які дали суду підстави прийти до такого висновку, були враховані в сукупності.

Доводи про те, що сторона обвинувачення належним чином не обґрунтувала неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_6 спростовуються змістом клопотання .

Так, обґрунтовуючи неможливість застосування щодо ОСОБА_6 інших більш м`яких заходів слідчий зазначив, що більш м`які заходи у вигляді особистого зобов`язання чи поруки не в змозі забезпечити запобігання ризикам, оскільки належним чином не гарантуватимуть постійного перебування підозрюваного за місцем проживання.

Застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також є недостатнім, оскільки такий не сприятиме уникненню спроб покинути місце проживання, переховуючись від суду.

Крім того, слідчий суддя врахував, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, немає міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, що свідчить про неможливість запобігання ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду, шляхом застосування щодо нього інших більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, стороною обвинувачення обґрунтовано неможливість застосування щодо ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів. А тому, суд прийшов до правильного висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.

Доводи про неврахування слідчим суддею того, що підозрюваний визнав вину, розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає в цивільному шлюбі, на утриманні має двох дітей, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, апеляційний суд відхиляє, оскільки вказані обставини не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки такі враховуються з іншими обставинами у кримінальному провадженні в сукупності.

Посилання на те, що ОСОБА_6 має проблеми зі здоров`ям, тому він не може знаходитись під вартою у слідчому ізоляторі, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, цей Порядок визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Відповідно до п. 2.1. зазначеного Порядку усі особи, які прибули до слідчих ізоляторів, у тому числі особи, які переміщуються під вартою (конвоюються), проходять первинний медичний огляд з метою виявлення осіб, яким заподіяно тілесні ушкодження та які становлять епідемічну загрозу для оточення або потребують невідкладної медичної допомоги.

Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Відповідно до п.п. 2.6., 2.7. Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Отже, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я.

З огляду на вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 не позбавлений можливості отримати медичну допомогу, у разі її необхідності, перебуваючи під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки слідчого судді та впливали на законність судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою. Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_6 та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність ізоляції його від суспільства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2024 року, якою застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 лютого 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3