справа №176/299/25
провадження №1-кп/176/119/25
В И Р О К

Іменем України

06 березня 2025 р. . Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Жовті Води, в режимі відео конференції, на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості від 24 січня 2025 року, кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, із середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, номера обслуги 1 відділення гранатометного взводу військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2025 року за №0000032,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2025 року солдат ОСОБА_3 разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , перебували на території району зосередження військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , з метою проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначенням щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником.

При цьому, 06 січня 2025 року приблизно о 09 годині 40 хвилин, перебуваючи на території району зосередження військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , номер обслуги 1 відділення гранатометного взводу військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 безпосередньо отримав бойовий наказ командира зведеної стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 № 11 від 05.01.2025, згідно якого обвинуваченому до 15.00 години 06.01.2025 висунутися на ВП «Тор» на автофургоні броньованому «МаххРго МРУ М1235А4 № НОМЕР_2 » та до 16.00 години 06.01.2025 зайняти вогневу позицію ВП «Тор» із завданням не допустити подальшого просування противника в напрямку с. Роздольне Донецької області - с. Одрадне Донецької області та оточення підрозділів військової частини НОМЕР_3 . В подальшому, після зайняття позиції обладнати позицію в фортифікаційному відношення, встановити інженерні загородження.

Отримавши зазначене бойовий наказ прямого начальника обвинувачений, злякався виконувати покладені на нього обов`язки військової служби.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період номер обслуги 1 відділення гранатометного взводу військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, діючи з прямим умислом в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 06 січня 2025 року приблизно о 09 годині 40 хвилин перебуваючи на території району зосередження військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 відкрито відмовився виконати бойовий наказ командира зведеної стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 № 11 від 05.01.2025, який останній особисто було доведено, згідно якого солдату ОСОБА_3 до 15.00 години 06.01.2025 висунутися на ВП «Тор» на автофургоні броньованому «МаххРго МРУ М1235А4 № НОМЕР_2 » та до 16.00 години 06.01.2025 зайняти вогневу позицію ВП «Тор» із завданням не з допустити подальшого просування противника в напрямку с. Роздольне Донецької області - с. Одрадне Донецької області та оточення підрозділів військової частини НОМЕР_3 . В подальшому, після зайняття позиції обладнати позицію в фортифікаційному відношення, встановити інженерні загородження - чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

24 січня 2025 року, під час досудового розслідування, між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_8 , укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно зазначеної угоди, обвинувачений зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні в повному обсязі в судовому засіданні. При цьому, сторони узгодили призначення останньому покарання ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 62, 69 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік. Замінити основне покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у виді одного року позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком один рік.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, у зв`язку із чим просить її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру та вид покарання. Зауважив на розумінні обмежень при оскарженні відповідного вироку.

Обвинувачений також просив укладену угоду про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні затвердити, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся. Також дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, вказавши що може його відбути. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі наслідки не виконання угоди про визнання винуватості. Неодноразово наголошував на тому, що як визнав свою вину, так і підписав угоду, а наразі наполягає на її затверджені добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував, як і не надавав обіцянок не передбачених угодою. Укладання угоди відбувалось в присутності захисника. Також зазначив, що щиро кається у вчиненому.

Захисник обвинуваченого, також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити підзахисному узгоджене покарання. При цьому зазначив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, без будь якого примусу чи то обіцянок та за його особистої присутності. Також вказав, що стороні захисту зрозумілі наслідки затвердження даної угоди, обмеження оскарження.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Так, дії ОСОБА_3 кваліфіковано правильно, при цьому можливе укладення даної угоди.

Судом також встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо тяжкого злочину.

Обвинувачений і захисник погоджуються на призначення узгодженого покарання.

Таким чином, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає.

Суспільний інтерес полягає у забезпеченні державної безпеки, конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, обороноздатності, тобто основ національної безпеки України, що забезпечує саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної і правової держави.

За таких обставин є суспільний інтерес у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

Умови угоди, в тому числі узгоджене покарання, відповідають інтересам українського суспільства та вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено, як і підстав вважати, що укладення її не було добровільним.

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України. Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження обвинуваченим цих обставин, дають можливість суду дійти висновку існування фактичних підстав для визнання ним вини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, що виразилось в участі в бойових діях під час проходження військової служби.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексуза це кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк. Тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців замість позбавлення волі не може застосовуватися до осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі.

Судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 62, 69 КК України, та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання нижчого від найнижчої межі, ніж зазначено у санкції ч. 4 ст. 402 КК України, та заміни позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк один рік, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

За викладеного, підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 24 січня 2025 року між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_8 , судом не встановлено. Таким чином, виконавши вимоги передбачені ст. 474 КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості

При цьому, обвинувачений, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, фактично затриманий 06 січня 2025 року. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 25 року до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти.

Застосований стосовно обвинуваченого запобіжний захід, суд вважає необхідним залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 371, 373, 374, 468, 469, 472-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2025 року за №0000032, укладену 24 січня 2025 року між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене покарання за ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_3 призначене покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1 (один) рік.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 , строк попереднього ув`язнення з 06 січня 2025 року по день набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання із розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 06 січня 2025 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_9