справа № 226/1737/24
№ провадження 1-кп/208/747/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 7 кримінальне провадження № 0001679 від 30.04.2024 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Таллін, Республіка Естонія, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, командира 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», з вищою освітою, одруженого, має двох дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє і дотепер.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 , №152 від 30.05.2023, молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , призначено на посаду командира 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді командира 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 30.04.2024 приблизно о 11 год. 06 хв., в місці тимчасового розташування НОМЕР_2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_3 на території АДРЕСА_3 , отримавши усний законний наказ свого прямого начальника т.в.о заступника командира бригади з морально-психологічного забезпечення начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_3 , капітана ОСОБА_6 на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_4 окремої єгерської бригади № 471. ОКП Селидове від 30.04.2024, було віддано усний наказ військовослужбовцю молодшому лейтенанту ОСОБА_4 про те, що йому необхідно виконати завдання оборонного бою, недопущення подальшого просування противника, створення умов для подальших дій до 14.00 год. 30.04.2024 року прибути в район зосередження 3 єр 1 єб по маршруту ЛОЗОВЕ, ЗАЛІЗНИЧНЕ, ПОКРОВСЬК, СЕЛИДОВЕ та перейти в оперативне підпорядкування командира 3 єр 1 єб для виконання бойового завдання по обороні позиції «Фара» для забезпечення подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України як непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Під час судового провадження між прокурором та обвинуваченим за участю захисника укладена угода про визнання винуватості від 23.08.2024, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до умов наданої угоди, прокурор та обвинувачений уклали цю угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 402 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для цього кримінального провадження, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у повному обсязі в повідомленої йому підозри та висунутого обвинувачення, щиро розкаявся.

Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, а також із застосуванням ст. 62 КК України - заміною 2 (двох) років позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

В угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, визнав повністю та підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена сторонами добровільно, за безпосередньої участі захисника, тому просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, вивчивши угоду про визнання винуватості та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України кваліфіковано правильно, це кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення та може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Будь-яких перешкод для укладення та затвердження угоди судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.

Суд не досліджує докази у цьому провадженні, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку кримінального провадження, передбаченому положеннями Глави 35 КПК України.

ІІІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття та те, що кримінальне правопорушення було вчинено внаслідок збігу тяжких особистих обставин, що виразились в участі в бойових діях під час проходження військової служби.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 є особою, раніше не судимою, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру не значиться, має Грамоту до дня частини за мужність, самовідданість, вірність військовій присязі від 28.02.2024, Почесну грамоту Волинської обласної ради за вірність військовій присязі, героїзм, стійкість, рішучість від 28.02.2024, позитивну характеристику за місцем проходження військової служби, раніше не судимий, згідно довідок ВЛК від 19.04.2024 та 07.06.2024 має захворювання та травми, пов`язані з проходженням військової служби, із захистом Батьківщини.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, а саме, беззастережне визнання ним своє вини та щире каяття, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Разом із цим суд приймає до уваги, що обставини, які обтяжують покарання, відсутні, а наведені вище обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тому, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якого обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає, що є підстави для застосування положень ст. 69 КК України і можливо перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення. Тому обвинуваченому необхідно призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, із подальшою заміною на підставі положень ст. 62 КК України цього покарання на 2 (два) роки тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому жодних обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено, тому суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити той самий - тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.08.2024, укладену між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на 2 (два) роки тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичної затримки з 13.06.2024.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити той самий - тримання під вартою в умовах гаупвахти.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення в період часу з 13.06.2024 по день набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1