Справа №705/4537/21
1-кп/705/370/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Городниця Уманського району Черкаської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, пенсіонера, на утримані має малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 19.08.2021 року о 14:01 годині перебуваючи біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий також є місцевим жителем села Ладижинка, Уманського району, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, обома руками штовхнув ОСОБА_6 в ділянку тулуба з правого боку, внаслідок чого останній при падінні на ґрунтове покриття вдарився нижньою частиною своєї лівої ноги та отримав тілесні ушкодження у вигляді: косо-смугастих саден від верхньої до нижньої третини лівої гомілки по передньо-бічній поверхні, які відповідно до висновку експерта № 05-7-01/457 від 10.09.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після того як ОСОБА_6 підвівся на ноги, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс ОСОБА_6 численну кількість ударів руками та ногами по різним частинам тіла, чим спричинив останньому фізичний біль, а також наніс один удар своєю правою ногою в ділянку тулуба з лівого боку ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому заднього відрізка 6-го ребра зліва без зміщення уламків, які відповідно до висновку експерта № 05-7-01/457 від 10.09.2021, відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, зазначив, що обвинувачення та обставини, зазначені в обвинувальному акті, не відповідають дійсності. Пояснив, що 19.08.2021 в обідній час він приїхав до знайомого ОСОБА_7 за адресою: Черкаська область, Уманський район, село Ладижинка, вулиця Гагаріна, що поговорити у справах. У той час коли вони з ОСОБА_7 спілкувалися, підійшов ОСОБА_6 та почав його словесно зачіпати. Під час даної словесної сварки його дружина штовхнула потерпілого пластиковою палкою, яку взяла на землі, після чого ОСОБА_8 її вдарив та почав обзивати. Він вимушений був заступитися за свою дружину, тому і штовхнув ОСОБА_8 , тоді як той його бив по голові та штовхав. Після чого він з дружиною сів у свою машину та поїхали додому, оскільки у нього на голові була кров. Також вони, у зв`язку з цією сутичкою зателефонували в поліцію. Наголосив, що таких тілесних ушкоджень, як вказані у обвинуваченні та у висновку експерта, він потерпілому не наносив, а лише штовхав ОСОБА_8 , захищаючи свою дружину, а тому вважає, що такі його дії були вчинені в умовах крайньої необхідності, тому просить його виправдати через відсутність доведеності його вини.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням підтверджуються безпосередньо дослідженими під час судового розгляду належними та допустимими доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 19 серпня 2021 року, коли він перебував біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 під час сварки застосував до нього фізичне насильство, завдавши йому численні удари руками та ногами по різним частинам тіла, чим спричинив тілесні ушкодження. Сильний удар ногою обвинувачений наніс йому в лівий бік тулуба, в район ребер і саме після цього удару він впав на землю. Вказаний удар і падіння завдали йому сильного болю в ділянці ребра зліва та в коліні. Через кілька днів, оскільки біль в ребрах та нозі не проходила, він звернувся до лікаря, де пройшов освідування на наявність тілесних ушкоджень, а також звернувся до поліції із заявою відносно дій ОСОБА_4 . Також ОСОБА_6 заперечував, що виявлені в нього тілесні ушкодження він отримав зокрема внаслідок падіння з велосипеда, про що зазначав обвинувачений, оскільки на велосипеді він взагалі в той час не їздив;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що є односельцем обвинуваченого та потерпілого. 19.08.2021 він перебував на шиномонтажі по вул. Гагаріна разом з потерпілим. Через деякий час під`їхав ОСОБА_4 вони почали розмову, а потім між потерпілим та обвинуваченим виник спір, який переріс у бійку. Він намагався зупинити їх, але не зміг. Першим вдарив ОСОБА_4 , потім дружина ОСОБА_10 вдарила потерпілого палкою, ззаду в область шиї. Також ОСОБА_11 з розбігу вдарив ногою ОСОБА_6 в бік, від чого той впав разом з ОСОБА_4 . Допоміг припинити бійку ОСОБА_12 , який приїхав через деякий час. У ОСОБА_8 було розбите обличчя, він жалівся, що у нього болить нога та в боку, ходив зігнутий. Ввечері цього ж дня приїхав дільничний інспектор та розпитував про подію. 22.08.2021 він приходив до ОСОБА_6 , який говорив, що у нього болять ребра та нога;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що знайомий з потерпілим та обвинуваченими, оскільки проживають по сусідству. 19.08.2021 їхав на машині повз будинку по АДРЕСА_2 та побачив, що ОСОБА_13 почала бити палкою ОСОБА_6 по плечах, шиї, а потім розпочалася бійка між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . ОСОБА_4 штовхав руками ОСОБА_6 , неодноразово намагався вдарити його ногою. ОСОБА_6 неодноразово падав, а ОСОБА_4 падав на нього. В цей час він підійшов на місце та намагався їх розборонити. Бійка тривала приблизно 5-10 хвилин. На наступний день, або через день, точно не пам`ятає, зустрів ОСОБА_6 , який жалівся на біль у боку, нозі та ходив кульгаючи. В подальшому неодноразово зустрічався із потерпілим, який говорив, що болі після бійки залишилися. Про те, чи падав ОСОБА_6 з велосипеда, йому нічого не відомо;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що з потерпілим та обвинуваченим знайомий, як із сусідами по селу. Самої бійки, яка відбулася між ними в серпні 2021 року, він не бачив, але ОСОБА_6 наступного дня йому розповідав, що він побився із ОСОБА_4 і після цієї бійки у нього все болить, також повідомив, що звернувся до дільничного. Цього дня ОСОБА_6 на роботу не поїхав через погане самопочуття і повернувся до роботи приблизно через тиждень. В той час у ОСОБА_6 ще лишилися синці й подряпини на обличчі та нозі, а також він говорив, що у нього болить бік;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що є дружиною обвинуваченого по справі ОСОБА_4 19.08.2021 вони перебували на шиномонтажі по вул. Гагаріна в с.Ладижинка, де вона та її чоловік спілкувались з ОСОБА_6 з приводу водопроводу. Під час бесіди ОСОБА_6 почав грубити, ображати її, тому вона не витримала, взяла палку та нею вдарила ОСОБА_6 по голові, він дав їй «здачі», вдаривши її рукою. Чоловік вступився за неї і розпочалася бійка, під час якої ОСОБА_4 розмахував руками та кудись попав по ОСОБА_6 , але щоб останній падав, вона не бачила;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що в серпні 2021 року працювала продавцем у продуктовому магазині по вул. Гагаріна в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області. При цьому, в цей період, зокрема й 22.08.2021, коли вона згідно графіка була на роботі, біля магазину не було будь-яких подій за участі ОСОБА_6 , зокрема їй не відомо про те, щоб останній падав з велосипеда та після чого просив у неї води. Якщо б таке відбулось, то про це б говорили в селі, оскільки всі знають один одного;

- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_17 , який пояснив, що проводив експертизу та складав висновок щодо тілесних ушкоджень потерпілого по цій справі ОСОБА_6 . Висновок №05-7-01/457 від 10.09.2021. Для виконання експертизи йому були надані матеріали кримінального провадження (протоколи допиту потерпілого та свідка, слідчого експерименту, відеозапис), а також медична документація та поставлені питання, на які він надав висновок. При цьому, ним встановлено, що огляд потерпілого відбувався лікарями 20.08.2021 та 30.08.2021, а також 31.08.2021 здійснювалось його освідування та виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження не могли бути ним отримані внаслідок падіння з висоти власного зросту але цілком можливо, що такі ушкодження утворились за обставин, зазначених під час слідчих експериментів з потерпілим та свідком. Крім того, ним досліджувалося відео, з обставин якого утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 внаслідок удару ногою обвинуваченого не виключається. Щодо можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 внаслідок падіння, зокрема з велосипеду, то таке питання перед ним під час експертизи не ставилося, а тому роз`яснень з цього приводу він надавати не уповноважений;

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 від 03.09.2021 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей про кримінальне провадження № 0000933 від 03.09.2021 за заявою потерпілого ОСОБА_6 про те, що 19.08.2021 близько 14 години в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_15 нанесли йому тілесні ушкодження у виді закритого перелому заднього відрізка 6-го ребра зліва без зміщення уламків (ЄО № 12221);

- протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 від 06.09.2021 з фототаблицями, згідно якого останній показав яким чином наносились йому удари ОСОБА_4 , внаслідок яких спричинені тілесні ушкодження;

- протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 07.09.2021 з фототаблицями, згідно якого останній показав, яким саме чином ОСОБА_4 наносив удари, внаслідок яких спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_6

- протоколом огляду місця події від 07.09.2021 з фототаблицями, а саме прилеглої території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено, в тому числі, камеру відеоспостереження та поліпропіленову трубу;

- протоколом огляду предметів від 08.09.2021, а саме відеозапису з камери відео-спостереження від 19.08.2021 з місця вчинення злочину, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого останній вказав, що на відеозаписі об 14 год. 01 хв. 01-03 сек. ОСОБА_4 його пхнув внаслідок чого він упав та ударився лівою ногою, а об 14 год. 01 хв. 22 сек. ОСОБА_4 завдав йому своєю правою ногою удар в область тулуба з лівого боку після чого у зазначеному місці потерпілий відчув різкий біль;

- відеозаписом з камери відео-спостереження за адресою: АДРЕСА_2 від 19.08.2021, згідно якого зафіксовані обставини бійки, що відбулась між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , під час якої останній наносив удари потерпілому руками та ногами по різним частинам тіла;

- висновком судово-медичного експерта №05-7-01/457 від 10.09.2021 згідно якого у ОСОБА_6 виявлено закритий перелом заднього відрізка 6-го ребра зліва без зміщення уламків та косо-смугасті садна від верхньої до нижньої третини лівої гомілки по передньо-бічній поверхні. Дані тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому заднього відрізка 6-го ребра зліва без зміщення уламків, відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а косо-смугасті садна від верхньої до нижньої третини лівої гомілки по передньо-бічній поверхні, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, можливо в час та за обставин, вказаних освідуваним. Утворення даних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 власноручно або при падінні з висоти власного росту малоймовірне. Утворення вказаних тілесних ушкоджень при обставинах вказаних під час проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 можливе. Утворення тілесних ушкоджень в ділянці лівої гомілки у ОСОБА_6 при обставинах вказаних на відеозаписі з камери відеоспостереження з місця вчинення злочину, а саме де ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 внаслідок чого він упав та ударився лівою ногою, не виключається. Утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 при обставинах вказаних на відеозаписі з камери відеоспостереження з місця вчинення злочину, а саме де ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 своєю правою ногою удар в область тулуба з лівого боку, не виключається. У висновку експерт також посилається на висновок спеціаліста від 31.08.2021, згідно якого при огляді ОСОБА_6 31.08.2021 у останнього відчувалась біль при пальпації в проекції 5-6 ребер по передньо-пахвиній лінії та були наявні косо-смугасті садна від верхньої до нижньої третини лівої гомілки. Також на дослідження надано оригінал медичної картки хворого ОСОБА_18 та медичних документів, які вказують, що 20.08.2021 та 30.08.2021 останній оглядався лікарем-травматологом та проходив рентген, унаслідок чого йому було поставлено діагноз забій правого колінного суглобу та закритий перлом 6 ребра зліва.

Вищевказані докази, дослідженні у судовому засіданні, взаємопов`язані та узгоджуються між собою, а тому суд визнає їх належними та допустимими, оскільки вони отримані у встановленому КПК України порядку і мають значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Бочаров проти України» (п. 45), Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту судом були допитані свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Так, згідно показань свідка ОСОБА_19 в 2021 році він працював комбайнером біля села Ладижинка. Під час перерви вони пішли в магазин в селі, біля якого побачили чоловіка, який впав з велосипеда. Він підвівся, підійшов до продавця магазину на ім`я ОСОБА_21 та попросив води, при цьому стогнав та було зрозуміло, що йому боляче. Разом з тим, підтвердити, що це був саме потерпілий ОСОБА_6 достовірно не може, але той чоловік був дуже схожий на потерпілого;

Свідок ОСОБА_20 надав суду показання про те, що через спільних знайомих з обвинуваченим він згадав про подію, що мала місце у 2021 році щодо чоловіка на велосипеді. Так, він пам`ятає, що дійсно, в неділю 19 чи 20 серпня 2021 року, він зі знайомим їхав на авто в с. Ладижинка Уманського району, навпроти магазину біля повороту на стадіон. Вони зупинилися біля магазину та його товариш пішов у магазин, а він залишився в автомобілі. Побачив, що навпроти автомобіля їде якийсь велосипедист, який проїхавши автомобіль, впав з велосипеда на землю. Він вийшов з авто, підійшов до цього чоловіка та запитав чи не потрібна йому допомога, але той сказав, що все гаразд, при цьому почав підніматися з землі та тримався за груди, при цьому видимих тілесних ушкоджень на ньому він не бачив. Цей чоловік був одягнений в джинси та носив окуляри. Зазначив, що цей чоловік є потерпілим у цій справі, якого він побачив під час судового засідання.

Однак показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 суд оцінює критично та не бере їх до уваги, оскільки вони не були свідками події кримінального правопорушення, що мало місце 19.08.2021. При цьому, клопотання щодо необхідності допиту цих свідків під час досудового розслідування стороною захисту не заявлялось, хоча про їх існування обвинуваченому було відомо. Разом з цим, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не надали переконливих пояснень про те, як дізнались про розгляд справи в суді через 2 роки після подій, та яким чином через тривалий проміжок часу вони впізнали в особі, з якою вони не знайомі та якого зустріли як перехожого, що рухався на велосипеді у сільській місцевості у звичайний день, саме потерпілого ОСОБА_6 . При цьому враховуючи, що, як стверджує сторона захисту, отримані останнім тілесні ушкодження є наслідком падіння з велосипеду, тоді як свідок ОСОБА_20 , в судовому засіданні зазначив, що підходив до чоловіка, який впав з велосипеда та запитав чи не потребує він допомоги, який він такої допомоги відмовився та сам підвівся та не мав видимих ушкоджень.

Крім того, на запитання звідки йому стало відомо про вказане кримінальне провадження сідок ОСОБА_20 у судовому засіданні 20.11.2023 зазначив, що до нього місяці 2 тому подзвонив ОСОБА_22 та запитав чи пам`ятає він про той випадок який з ними трапився в Ладижинці в неділю після «Спаса» в 2021 році, але він пам`ятає лише, що бачив як впав чоловік з велосипеда, але як саме він впав та чим ударився не зазначив. На запитання захисника вказує, що упізнав потерпілого як особу яка впала з велосипеда по великих лінзах у окулярах. На запитання прокурора чи на даний час потерпілий перебуває у вказаних окулярах з великими лінзами свідок сказав, що ні а тоді був, а також впізнає його по тому, що той був чисто одягнений. Тобто, надав непереконливі покази, яким саме чином більш ніж через 2 роки після вчинення злочину він впізнав потерпілого та за якими ознаками. Не зміг вказати назву вулиці в с. Ладижинка на якій відбувались події, про які він зазначає та точну дату, хоча при відібранні захисником у нього пояснення 23.09.2023, копія якого надана прокурору та потерпілому, зазначав, що це вул. Гагаріна та подія відбувалась о 12-14 год. 22.08.2021.

Додатково допитаний у якості потерпілого ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_20 він ніколи не бачив, на велосипеді він у той період не їздив та з велосипеда не падав. 22 серпня 2021 у неділю він на велосипед не сідав так, як не міг через погане самопочуття після побиття ОСОБА_4 та про це можуть повідомити 7 осіб, які були в неділю в нього вдома. Він користується звичайними окулярами (-2), які не змінюють розміру очей і окулярів із великими лінзами у нього немає. Велосипедом він не користувався більш ніж місяць до події та після.

Додатково допитані як свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_9 повідомили, що їм нічого не відомо про факт падіння 22.08.2021 з велосипеда ОСОБА_23 . При цьому ОСОБА_9 зазначив, що в період з 20 по 22 серпня 2021 року він кожного дня провідував ОСОБА_6 , у якого боліла нога та лівий бік. У ці дні та в неділю 22.08.2021 в тому числі, він не міг сідати на велосипед, так як майже не міг ходити та постійно кульгав. Крім того вказав, що у потерплого немає окулярів із великим лінзами.

Також, сідок ОСОБА_19 під час допиту в судовому засіданні 23.05.2023 зазначив що в с. Ладижинка він разом зі своїм знайомим після свята «Спаса» в 2021 році пішли скупитись в магазин, коли саме точно це було та в який день сказати не зміг, але пам`ятає, як з велосипеда упав чоловік та після цього прийшов до продавщиці магазину попити води. На запитання чи перебуває вказана особа, яка впала з велосипеда в залі суду, сказав - що вроді ось він та показав на ОСОБА_6 , зазначив що той був одягнутий у шортах. Після того, як упав почав стогнати та підійшов до магазину попити води. Після чого вони пішли. Також зазначив, що продавця магазину звати ОСОБА_21 . При цьому не вказав, що на допомогу до особи, яка впала з велосипеда підійшли інші люди та вказана особа деякий час залишалась сидіти біля велосипеда.

Вказані покази не узгоджуються з показами свідка захисту ОСОБА_20 , який повідомив що бачив чоловіка, який упав з велосипеда та той був одягнений у джинсові штани, а ОСОБА_19 зазначає що він був одягнений у шорти. Свідок ОСОБА_20 зазначає, що після падіння з велосипеда чоловік залишився сидіти біля велосипеда, а саме піднімався та сідав, він підійшов та запитав чи не потрібна йому допомога, на що той відповів що ні, після цього вони поїхали, а чоловік залишився на місці, а ОСОБА_19 зазначає що чоловік після того, як упав почав стогнати та прийшов до магазину попити води.

Показання даних свідків також не знайшли свого підтвердження під час допиту свідка ОСОБА_16 , яка вказала, що в той період працювала продавцем у вказаному свідками магазині та не бачила падіння ОСОБА_6 з велосипеда та до неї ніхто не звертався з проханням дати води, а інших продавців у даному магазині не було.

Отже, надані показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, не спростовують факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому за обставин, що мали місце саме 19.08.2021, які підтверджені наявними в матеріалах доказами, не спростовують цих доказів та не свідчать про неможливість завдання тілесних ушкоджень потерпілому діями обвинуваченого.

Посилання сторони захисту на наявність крайньої необхідності, на думку суду, є недоречним оскільки під час судового розгляду не було встановлено наявність такої небезпеки, що безпосередньо загрожувала б обвинуваченому чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, та цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами. У даному випадку обвинувачений лише зазначив та підтвердив, що мала місце побутова сварка між ним та ОСОБА_6 , та він вчинив такі дії, захищаючи свою дружину і вимушений був вступитися за неї, оскільки ОСОБА_6 поводився агресивно відносно його дружини. Дані обставини суд не приймає як такі, що потребують та виправдовують заподіяння шкоди потерпілому в стані крайньої необхідності.

Отже, заподіяння ОСОБА_4 шкоди правоохоронюваним інтересам в стані крайньої необхідності будь-яким чином не доведено та не підтверджено під час судового розгляду, а також не відповідає фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

За вказаних обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє підтвердження та повністю доведена в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання.

Суд, бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 59 років, осудний, одружений, на утриманні має малолітню доньку 2011 року народження, пенсіонер, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно, не притягувався до кримінальної відповідальності та не має судимості.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до загальних засад призначення покарання законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, а також з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне в даному випадку призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, що є справедливим та необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу винного, зокрема його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину в побуті, сімейний стан та наявність на утриманні малолітньої дитини, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання та без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначене покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати та цивільний позов у справі відсутні.

Речові докази:

- оптичний диск з відеозаписом камери відеоспостереження від 19.08.2021 залишити при матеріалах справи;

- поліпропіленову трубку, що зберігається в Уманському РУП ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1