Справа № 455/827/24
Провадження № 1-кп/455/153/2024
ВИРОК

Іменем України

16 грудня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000075 від 07.02.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє, вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.11.2024 за ст.126-1, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 8 місяців,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року, було видано обмежувальний припис терміном на чотири місяці щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_4 наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_4 контактувати та вести телефонні переговори з ОСОБА_5 . ОСОБА_4 , будучи ознайомленим із вимогами обмежувального припису, 06.02.2024 року, близько 14:00 години, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишився проживати, тим самим умисно не виконав обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року. В подальшому, ОСОБА_4 будучи раніше ознайомленим із вимогами обмежувального припису, 07.02.2024 року, близько 17:30 години, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишився проживати, тим самим умисно не виконав обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року. В подальшому, ОСОБА_4 будучи раніше ознайомленим із вимогами обмежувального припису, 09.02.2024 року, близько 14:15 години, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов всередину вищевказаного будинковолодіння, де залишився проживати, тим самим умисно не виконав обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року.

Такими своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Просив розглядати кримінальне провадження без його захисника, захист своїх інтересів буде здійснювати самостійно. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію її дій за ст.390-1 КК України, всі докази, зібрані на досудовому розслідуванні, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що йому було відомо, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11.10.2023 року, було видано обмежувальний припис щодо нього, яким, зокрема, заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , із чим він був ознайомлений. Однак, знаючи це, він 06.02.2024, 07.02.2024 та 09.02.2024, приходив додому ОСОБА_5 за вищевказаною адресою, де залишався проживати, зокрема, приходив на ночівлю, обід та допомагати по господарству. Щиро розкаявся у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності та зазначає, що просить суд міру покарання щодо обвинуваченого обрати згідно закону.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному проступку визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального проступку доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ст.390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами , покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України, є кримінальним проступком.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за умисні кримінальні правопорушення, також береться до уваги його сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що він офіційно не працевлаштований, має на утриманні одну малолітню дитину, негативно характеризується за місцем свого проживання, також враховується його стан здоров`я, зокрема те, що обвинувачений є працездатним (інвалідності не встановлено), під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 то суд враховує те, що поведінка обвинуваченого в судовому засіданні була адекватною, свої показання він надавав послідовно та змістовно, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Крім того, суд враховує обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Також, при призначені покарання суд враховує позицію прокурора, який в судовому засіданні просив призначити покарання для обвинуваченого у виді обмеження волі на строк один рік та думку потерпілої, яка у своїй письмовій заяві просила обвинуваченому призначити покарання згідно закону.

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, фактичні обставини справи, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік в межах санкції ст.390-1 КК України, що на думку суду у конкретному випадку не є надмірним за видом та розміром, є виваженим і достатнім, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України чи застосування положень ст.75 КК України суд не вбачає.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.11.2024 ОСОБА_4 був засуджений за ст.126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, за сукупністю кримінальних правопорушень, в порядку ч.4 ст.70 КК України шляхом повного складання покарань, призначених цим вироком та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 27.09.2024, призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 8 місяців. В строк призначеного ОСОБА_4 за цим вироком остаточного покарання зараховано в порядку ч.4 ст.70 КК України частково відбуте покарання за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.03.2024 у виді пробаційного нагляду з 15.07.2024 по 05.11.2024 з розрахунку, де одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_4 скоїв даний кримінальний проступок у лютому місяці 2024року, тобто до ухвалення вироку Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.11.2024.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснення, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, слід враховувати, крім даних про особу й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності.

Відтак, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, та їх кількість, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за умисні кримінальні правопорушення, суд вважає, що у даному випадку при визначенні ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень доцільно застосувати принцип часткового складання призначених покарань.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.11.2024.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.349, 368-371, 373-376 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.11.2024, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: три DVD-R диски із відеозаписами, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 0000075 залишити при матеріалах кримінального провадження №0000075.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1