У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/1522/25

№ 1-кс/183/355/25

20 лютого 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 лютого 2025 року за №0000083 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання у кримінальному провадженні, внесеному 15 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки «Nissan Navara» реєстраційний номер НОМЕР_1 на жовтому фоні (іноземна реєстрація), з позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування. Визначити місце зберігання транспортного засобу, а саме автомобіль марки ««Nissan Navara» реєстраційний номер НОМЕР_1 на жовтому фоні (іноземна реєстрація) на території Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, місто Самар, вулиця Олексія Цокура, 19.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій вказав, що просить клопотання розглянути у його відсутність, та задовольнити його.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, неприбуття його у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

15 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000083 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до клопотання та долучених до нього матеріалів: 15.02.2025 приблизно о 12:55 водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Chevrolet Nubira» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі О041010 зі сторони селища Черкаське в напрямку села Орлівщина здійснив маневр обгону справа, внаслідок чого допустив виїзд на праве за напрямком свого руху узбіччя, де автомобіль почав некерований рух, після чого повернувшись на автодорогу допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Navara» реєстраційний номер НОМЕР_1 на жовтому фоні (іноземна реєстрація) під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець ЗСУ ВЧ НОМЕР_3 , командир групи 5 відділення, лейтенант), що рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП водія автомобіля «Chevrolet Nubira» ОСОБА_6 доставлено до військового госпіталю в селище Черкаське, діагноз: ВЧМТ, ЗГМ, САК, забійна права рана правої скроневої ділянки, ознаки алкогольного сп`яніння. Направлений до лікарні ім. Мечникова в місто Дніпро.

Пасажира автомобіля «Chevrolet Nubira» ОСОБА_7 , 1986 р.н. госпіталізовано до Новомосковської ЦМЛ, діагноз: забій м?яких тканин тазу, перелом кісток тазу, направлений до лікарні ім. Мечникова.,

Пасажира автомобіля «Chevrolet Nubira» ОСОБА_8 , 1996 р.н. госпіталізовано до Новомосковської ЦМЛ, діагноз: ЗТГК, забій тканин тулуба, множинні переломи ребер справа, правобічний пневмогемоторакс направлено до лікарні ім. Мечникова.

За вказаним фактом відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

15 лютого 2025 року під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Nissan Navara» реєстраційний номер НОМЕР_1 на жовтому фоні (іноземна реєстрація), було оглянуто та залишено на зберігання на території Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, місто Самар, вулиця Олексія Цокура, 19.

17 лютого 2025 року транспортний засіб «Nissan Navara» реєстраційний номер НОМЕР_1 на жовтому фоні (іноземна реєстрація) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні клопотання про арешт майна з вказаною метою слідчий суддя має врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 132 КПК України є те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також з врахуванням визначеної ст. 3 КПК України ролі слідчого судді в кримінальному провадженні щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та врахуванням визначених ст. 173 КПК України обставин, які мають враховуватись слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя має оцінити чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні про арешт майна, та чи розумні і співрозмірні запропоновані в клопотанні обмеження прав власника завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що транспортний засіб марки «Nissan Navara» реєстраційний номер НОМЕР_1 на жовтому фоні (іноземна реєстрація), який був вилучений в ході огляду 15 лютого 2025 року, відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки щодо даного майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що тимчасово вилучене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і його арешт з забороною розпорядження та користування, як захід забезпечення кримінального провадження, необхідний для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки фактично є речовим доказам і зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

За таких обставин клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 98, 107, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Накласти арешт на автомобіль марки «Nissan Navara» реєстраційний номер НОМЕР_1 на жовтому фоні (іноземна реєстрація), який перебуває у володінні ОСОБА_5 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Визначити місце зберігання автомобіля марки «Nissan Navara» реєстраційний номер НОМЕР_1 на жовтому фоні (іноземна реєстрація), на території Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, місто Самар, вулиця Олексія Цокура, 19.

Зобов`язати слідчого направити копію ухвали суду власнику арештованого майна.

Виконання ухвали покласти на слідчого.

Ухвала підлягає негайному виконанню і діє до закінчення досудового розслідування.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1