УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 Справа №607/9428/24 Провадження №1-кп/607/1445/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі, в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження №0000449 від 15 лютого 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця смт. Микулинці, Теребовлянського району, Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Так, 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено та який не втратив дійсність по даний час.

На момент події кримінального правопорушення воєнний стан в Україні діяв на підставі Указу Президента України №49/2024 від 05.02.2024 « Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до Закону України від 06.02.2024 №3564-ІX, яким затверджено Указ Президента України №49/2024 від 05.02.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 13.05.2024.

Статтею 41 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також що право приватної власності є непорушним.

Проте, ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов?язки та права, як громадянин України, маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

14.02.2024 близько, 23:00 год. ОСОБА_3 в період воєнного стану в Україні, перебуваючи на другому поверсі багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, викрав камеру відеоспостереження «CCTV HD KIT», чим завдав потерпілому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 634 грн. 92 коп.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 14.02.2024 близько 23:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи на коридорі будинку № 60 між першим та третім поверхами у першому під?їзді по вулиці Чернівецька, м. Тернопіль шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів викрав камеру відеоспостереження «CCTV HD KIT» зірвавши її з стіни коридору на якій вона була закріплена.

Надалі, ОСОБА_3 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 634 гривень 92 копійки.

Вказані умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року - ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ця сума в 2024 році становить 3028 грн., оскільки пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028,00 грн.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За змістом ч.6 ст.3 КК України зміни законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені ч.1 ст.5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненій в умовах воєнного стану. По епізоду крадіжки, який інкримінується ОСОБА_3 , та який був вчинений 14 лютого 2024 році, сума викраденого майна становила 634 гривень 92 копійки, що не перевищує 3028 гривень.

Отже, враховуючи, що вартість викраденого майна, в якому обвинувачується ОСОБА_3 є меншою 2 неоподатковуваних мінімумів, який за нормами кримінального законодавства для кваліфікації злочинів встановлюється виходячи з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги - 3028 гривень, обвинувачений ОСОБА_3 підпадає під дію Закону України № 3886-IX, яким фактично декриміналізовано його кримінальну відповідальність.

За змістом ч.1 ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Судом встановлено згоду обвинуваченого ОСОБА_3 на закриття кримінального провадження з підстави передбаченої п. 4 -1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи наведене та те, що під час здійснення судового провадження у кримінальному провадженні, яке надійшло до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ним діянь, обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник та прокурор не заперечують щодо закриття кримінального провадження, суд доходить висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження №0000449 від 15 лютого 2024 року на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

При цьому закриття кримінального провадження з цієї підстави не позбавляє потерпілого можливості звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні цивільний позов не пред`являвся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, речових доказів немає.

Керуючись ст. ст. 284, 336, 369-372, 376 КПК України, ст. ст. 3, 5 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000449 від 15 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1