пр. № 1-кп/759/1034/24
ун. № 760/1567/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у кримінальному провадженні №0000145 за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кархівка Чернігівського р-ну Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 313 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Ріпки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 313 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

клопотання сторони обвинувачення щодо запобіжних заходів стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

сторони кримінального провадження - прокурор ОСОБА_9 , обвинувачені: ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисники: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Клопотання прокурора мотивовані наявністю обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів. Крім того, прокурор у своїх письмових клопотаннях вказав, що підставою продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що обвинувачені, кожен окремо, можуть: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження стосовно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , кожен окремо, просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження їх підзахисним запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки, на думку захисників, клопотання прокурора є необґрунтованим, жоден ризик не підтверджений доказами, підозру вважають також необґрунтованою, а тому просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити їх підзахисним запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали позицію своїх захисників та просили змінити запобіжний захід із тримання під вартою на інший, а у разі задоволення клопотання прокурора просили визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в розумних межах.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_14 підтримали позицію, висловлену захисниками та обвинуваченими.

Заслухавши думку сторін даного кримінального провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 28.03.2024 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожного окремо, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 26.05.2024.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14.07.2024 строк дії запобіжного заходу всім обвинуваченим продовжено до 08.09.2024.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02.09.2024 строк дії запобіжного заходу всім обвинуваченим продовжено до 31.10.2024.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24.10.2024 строк дії запобіжного заходу всім обвинуваченим продовжено до 22.12.2024.

На даний час дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду - дослідження письмових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При обранні обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожному окремо, запобіжного заходу у виді триманні під вартою судом були встановлені наступні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України: ризик того, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть, з метою уникнення покарання, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також ризик того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд вважає, що наразі вказані ризики не зменшились та продовжують існувати.

Так, ризик переховування від суду, який оцінюється судом у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, обґрунтовується тим, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен окремо, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є особливо тяжкими та тяжкими злочинами, можуть вдатися до відповідних дій. При цьому, достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Варто зауважити, що до обставини, яка збільшує ризик втечі, безумовно належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків зі сторони обвинувачених, суд приходить до висновку, що вказаний ризик доведений у достатній мірі, адже свідки, покази яких з огляду на вимоги ч. 1 ст. 23 КПК України, мають бути отримані безпосередньо судом, ще не допитані, а, відтак, обвинувачені можуть впливати на них, зокрема шляхом погроз, вмовлянь з метою змусити змінити покази.

Висока ймовірність спроб кожного обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язана з існуванням ризику переховуватися від суду, ризику незаконно впливати на свідків та тими фактичними обставинами кримінального правопорушення, які встановив під час досудового розслідування прокурор.

З огляду на викладене, ризики заявлені прокурором, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та наразі не зменшились.

З урахуванням сукупності встановлених обставин, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стан здоров`я обвинувачених не виключає можливість перебування їх під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового розгляду.

Разом з тим, що стосується доводів сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри, то суд вважає їх неспроможними з огляду на те, що обґрунтованість підозри неодноразово перевірялася слідчими суддями, як при обранні запобіжного заходу, так і при неодноразовому продовженні дії запобіжного заходу.

З`ясовуючи наявність обґрунтованості підозри при вирішенні питання про застосування, продовження та зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує наявність у даному кримінальному провадженні зазначених вище обставин, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 можливо вчинили певний злочин, оскільки перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, які прокурор запропонував суду дослідити на обґрунтування висунутого обвинувачення та викладених у клопотаннях прокурора, на думку суду, є вагомим, а більш детальну оцінку усім доказам суд надасть після їх безпосереднього дослідження на відповідній стадії судового розгляду.

Отже, враховуючи в сукупності зазначені вище ризики, які, на думку суду, є наявними і достатніми для продовження стосовно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, приймаючи до уваги вік та стан здоров`я обвинувачених, щодо яких на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування їх під вартою, дані про особу обвинувачених та інші обставини, визначені ст.178 КПК України, які суд оцінює виключно у своїй сукупності, враховуючи характер кримінальних правопорушень, які пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд вважає, що прокурором доведено у судовому засіданні, як того вимагає ч. 3 ст. 176 КПК України, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, як то застава, домашній арешт, особисте зобов`язання чи особиста порука, не можуть запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити стосовно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Зважаючи на те, що дане кримінальне провадження стосується особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд у своїх попередніх судових рішеннях, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначав обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Однак, беручи до уваги те, що, згідно обвинувального акту, обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не інкриміновано вчинення даних злочинів за обтяжуючою обставиною - кваліфікуючою ознакою «вчинення організованою групою», а також те, що вказані обвинувачені вже понад один рік утримуються під вартою, проте, судовий розгляд даного кримінального провадження, зважаючи на його обсяги та складність, на даний час не закінчено, щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 раніше не обирався запобіжний захід у вигляді застави, суд вважає за можливе одночасно визначити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , кожному окремо, заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, суд при винесенні рішення із дотриманням вимоги ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини з аналогічних питань, а саме рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010 № 12050/04, у якому Європейським судом підкреслено важливість оцінки при визначенні розміру застави, шкоди, завданої злочином, рівня відповідальності підозрюваного та тяжкості злочину. При цьому, Європейським судом з прав людини визнано правильним підхід національного суду Іспанії щодо необхідності врахування вказаних чинників за наявності сумнівів у тому, що застава, сума якої визначатиметься виключно пропорційно до майнового стану підозрюваного, зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передусім щодо участі у судовому розгляді справи. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною та судом не встановлено порушень ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, обставини та мотив кримінальних правопорушень, їх тяжкість та підвищену суспільну небезпеку, суд вважає за необхідне визначити заставу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в межах, визначених п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01 січня поточного року, що становить у національній грошовій одиниці 302 800 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_8 покладених на них обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у виді застави, яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і заставодавцем у будь-який момент протягом дії вказаної ухвали суду, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на кожного з обвинувачених такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; уникати спілкування із іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 177, 182,183, 194, 315 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 лютого 2025 року.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 лютого 2025 року.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 лютого 2025 року.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 лютого 2025 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: депозитний рахунок: код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО- 820172 , рахунок отримувача: UA1012089, призначення платежу: застава за…(П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від (дата ухвали) по справі №.., кримінальне провадження № , внесені (ПІБ особи, що вносить заставу), згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 лютого 2025 року.

Визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: депозитний рахунок: код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО- 820172 , рахунок отримувача: UA1012089, призначення платежу: застава за…(П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від (дата ухвали) по справі №.., кримінальне провадження № , внесені (ПІБ особи, що вносить заставу), згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , кожен окремо або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , кожного окремо, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до суду по вказаному кримінальному провадженню за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- уникати спілкування із іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , кожен окремо вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити двомісячний термін дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , кожного окремо у разі внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , кожному окремо, що у разі невиконання покладених на них згідно цієї ухвали обов`язків, а також, якщо вони, будучи належним чином повідомлені, не з`являться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлять про причини своєї неявки, або якщо порушать інші покладені на них при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвалу передати на виконання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1