Справа № 468/2043/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем УКРАЇНИ

20.01.2025 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2024 року до Баштанського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 13.12.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного 02.09.2023 року до ЄРДР за №0000099 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Зі скарги слідує, що Баштанським РВП здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000099 за фактом відкритого заволодіння ОСОБА_5 мобільним телефоном ОСОБА_3 01.09.2023 року.

Скаржник вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню з подальшим проведенням досудового розслідування як така, що є необґрунтованою, оскільки, на думку скаржника, слідчим неповно встановлені факти діяння, вказує, що ОСОБА_5 заволодів його мобільним телефоном з метою знищення наявних в ньому відео та фотоматеріалів неправомірних дій його та його підлеглих, а його пояснення з приводу мети заволодіння телефоном є суперечливими.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав.

В судове засідання слідчий не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся.

Вислухавши пояснення скаржника та дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000099, слідчий суддя вважає, що скарга про скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В судовому засіданні встановлено, що Баштанським РВП здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000099 за фактом відкритого викрадення ОСОБА_5 мобільного телефону ОСОБА_3 01.09.2023 року за попередніми ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

За результатами проведеного розслідування слідчим Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області 13.12.2024 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Відповідно до законності як загальної засади кримінального провадження в ході досудового розслідування мають бути всебічно, повно і неупереджено досліджені обставини кримінального провадження, надана їм належна правова оцінка та забезпечене прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриваючи кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, слідчий прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_5 був відсутній корисливий мотив, оскільки він одразу приніс мобільний телефон до поліції, тому не мав на меті отримати за рахунок телефону матеріальну вигоду для себе.

Слідчий суддя не має достатніх підстав в повній мірі погодитись з такими висновками слідчого у зв`язку з наступним.

Сам факт того, що після заволодіння майном особа не присвоїла його собі, а передала до поліції, ще не вказує на те, що саме таку мету вона переслідувала в момент такого заволодіння, натомість грабіж є закінченим з моменту отримання особою після відкритого заволодіння майном можливості розпорядитись таким майном (в тому числі знищити його чи інформацію на ньому, викинути тощо), а подальша можлива відмова від реалізації свого первісного умислу або ж повернення майна потерпілому чи передача органу влади після реалізації умислу не є свідченням відсутності в діях особи складу відповідного правопорушення.

Визначальними в такій категорії справ є мета та мотиви, якими керувалась особа саме в момент вчинення відповідного діяння.

Дійсна спрямованість умислу та мотиви діяння особи можуть бути встановлені не тільки з пояснень самої особи, оскільки вона з метою уникнення відповідальності може приховувати дійсні умисел та мотиви своїх дій. Спрямованість умислу та мотиви особи також знаходять своє відображення і в характері та способі її дій, оскільки цілеспрямовані дії особи, в тому числі, є результатом її вольової, інтелектуальної діяльності.

Так слідчий обґрунтовує своє рішення тим, що, з пояснень ОСОБА_5 , він вихопив у потерпілого телефон, сприйнявши його за небезпечний предмет (гранату чи ніж) та, не розглянувши його, відніс його до поліції.

Разом з тим з протоколу огляду телефону слідує, що він виконаний у звичному для подібних мобільних телефонів форм-факторі, за своєю формою та кольором не імітує ніж чи гранату, чи будь-який інший предмет, тому, з врахуванням того, що відповідні події відбулись в світлий час доби, особа могла та повинна була зрозуміти одразу після його потрапляння до своїх рук, що це звичайний мобільний телефон, у зв`язку з чим в неї не було необхідності виносити його з приміщення, а більше того відносити до поліції.

Також малоймовірно, що, дійсно сприймаючи подібний об`єкт як вибуховий пристрій чи інший небезпечний предмет подібного характеру, особа триматиме його при собі протягом достатньо тривалого шляху, який пролягає між місцем події та відділенням поліції.

Більше того з показань свідка ОСОБА_6 , якій видав телефон ОСОБА_5 , вона одразу сприйняла вказаний об`єкт саме як мобільний телефон та вона забрала його з собою, отже він за своїми зовнішніми ознаками не викликав в неї будь-якого відчуття небезпеки для неї чи оточуючих.

Крім того жоден з допитаних свідків не вказував на те, що ОСОБА_5 після заволодіння наявним у ОСОБА_3 предметом сповіщав ти попереджав оточуючих, що це небезпечний об`єкт, натомість свідки вказали, що одразу після такого заволодіння потерпілий почав кричати, що ОСОБА_5 забрав в нього телефон.

Комплекс вказаних фактів спростовує заявлені ОСОБА_5 мотив та мету своїх дій.

Посилання слідчим в постанові на відповідні рішення Верховного суду в перелічених ним справах в даному випадку є передчасним та безпідставним, оскільки в тих справах відповідний мотив дій обвинувачених був встановлений не тільки на підставі їх показів, а і підтверджувався іншими доказами та встановленими судом обставинами, які свідчили, що обвинувачені при заволодінні чужим майном діяли не з корисливим мотивом, а з іншим реальним та достовірно встановленим мотивом.

Також слід зауважити, що корисливий мотив особи може полягати не тільки в безпосередньому оберненні викраденого майна у свою власність чи збагаченні за рахунок такого майна, корисливий мотив може полягати в бажанні особи уникнути майнових зобов`язань чи інших витрат матеріального характеру для себе чи близьких собі осіб. Потерпілий заявив, що ОСОБА_5 заволодів його телефоном, щоб знищити збережені на ньому файли, які доказували його неправомірну діяльність раніше. В цьому аспекті мають бути об`єктивно досліджені та оцінені обставини щодо змісту файлів телефону потерпілого, про видалення чи намагання видалення яких вказує потерпілий та того, чи могли такі файли зумовити витрати, збитки чи майнову шкоду для ОСОБА_5 чи інших наближених до нього осіб, або створити для них підстави для юридичної відповідальності в майбутньому, з метою уникнення яких він міг заволодіти телефоном потерпілого для знищення відповідних файлів.

При цьому в матеріалах кримінального провадження є письмові вказівки прокурора від 03.11.2023 року про необхідність проведення ряду слідчих дій, серед яких встановлення наявності камер відеоспостереження поблизу місця вчинення кримінального правопорушення, за їх наявності вилучення відеозапису від 01.09.2023 року.

Також відповідно до вказівок прокурора від 22.03.2024 року в даному кримінальному провадженні слід було оглянути диск з відеозаписами, наданими потерпілим 27.02.2024 року, а також встановити працівників Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, які чергували в день події та яким видав мобільний телефон ОСОБА_5 .

Проте вказівки в цій частині не були виконані, натомість відповідні відеозаписи подій є об`єктивними та такими, що не залежать від волі її учасників і фіксують подію так, яка вона відбулась насправді.

При цьому при огляді наданого потерпілим диску слідчий оглянув його лише зовні через наявність механічних пошкоджень на ньому, тобто вміст такого диску і власне відповідні електронні докази, які на ньому були зафіксовані слідчий не досліджував. При цьому кожен екземпляр електронного доказу визнається його оригіналом і, в разі збереження у потерпілого інших екземплярів таких електронних доказів, вони могли б бути долучені до провадження, досліджені, оцінені та враховані слідчим.

Крім того з письмових пояснень ОСОБА_5 слідує, що по дорозі до відділу поліції він зустрів патрульних поліцейських, які підвезли його до відділення поліції, тому прокурор в письмових вказівках від 22.03.2024 року вказував слідчому на необхідність встановлення таких поліцейських та їх допит.

Проте фактично поліцейські, які першими зустріли ОСОБА_5 та відвезли його до поліції, не були встановлені та допитані, а допитаний лише дізнавач ОСОБА_6 , яка збиралась виїжджати на виклик, зроблений потерпілим ОСОБА_3 , і в приміщенні Баштанського РВП зустріла ОСОБА_5 .

Таким чином, встановлені під час розгляду скарги обставини вказують на те, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, винесена без з`ясування всіх необхідних обставин вчинення кримінального правопорушення, тому така постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.306,307 КПК України слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 13.12.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного 02.09.2023 року до ЄРДР за №0000099 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя