Справа № 761/4082/25
Провадження № 1-кс/761/3342/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 , представника власників майна - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000820 від 17.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000820 від 17.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене 28 січня 2025 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», с/н: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_4 ;

2) мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max», с/н: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_8 ;

3) Предмети ззовні схожі на грошові кошти, а саме:

23095 фунтів стерлінгів: купюри номіналом 5 фунтів стерлінгів у кількості 99 штук; купюри номіналом 10 фунтів стерлінгів у кількості 154 штук; купюри номіналом 20 фунтів стерлінгів у кількості 688 штук; купюри номіналом 50 фунтів стерлінгів у кількості 146 штук;

15000 доларів США: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 150 штук;

4850 євро: купюри номіналом 50 євро у кількості 77 штук; купюри номіналом 100 євро у кількості 10 штук.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000820 від 17.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В рамках даного провадження 28.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У той же час, 28.01.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в житловому будинку (домоволодінні) та в господарських будівлях та спорудах, що розташовані на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено зазначене вище майно.

28.01.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000820 від 17.09.2024 як такі, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити із зазначених у ньому підстав. Зазначила, що ОСОБА_8 є керівником та організатором підприємницької діяльності АТЕМ, яке здійснювало постачання товарів до рф. У свою чергу, ОСОБА_9 також безпосередньо спілкувалася зі ОСОБА_7 . Крім того, просила долучити протоколи оглядів мобільних телефонів від 05.02.2025, з яких вбачається, що на вилучених пристроях міститься інформація, яка має значення для даного кримінального провадження. Також долучила постанову про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи. Враховуючи наведене, прокурор просить накласти арешт на вилучене у ході обшуку 28.01.2025 майно з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Слідча ОСОБА_5 клопотання підтримала та зауважила, що ОСОБА_9 є співзасновницею компанії.

Представник власників майна - адвокат ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання, виклавши свою позицію письмово. Зауважив, що ОСОБА_9 має стабільний легальний дохід 15 млн. грн., двох дітей, які перебувають на її утриманні. Щодо вилучених мобільних телефонів зазначив, що під час обшуку власниками надано доступ до змісту телефонів, а слідчими не було виявлено важливої для провадження інформації. Враховуючи наведене, підстави для арешту такого майна відсутні. Крім того, в телефонах міститься інформація про приватне життя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яка захищається законом, а відтак, вилучення телефонів суперечить положенням ст. 8 Конвенції. Підтвердив, що дійсно на вилученому пристрої є чат з працівником заводу АТЕМ, що було виявлено й слідчими під час обшуку. Разом з тим, адвокат звернув увагу, що мета накладення арешту - спеціальна конфіскація недоведена органом досудового розслідування.

Вислухавши доводи сторін провадження, ретельно дослідивши клопотання про арешт майна та долучені до них матеріали кримінального провадження №0000820 від 17.09.2024, а також долучені учасниками у ході судового розгляду документи, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, у ході судового розгляду клопотання прокурора ОСОБА_4 про арешт майна встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000820 від 17.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В рамках даного провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

У свою чергу, із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2025 вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою з метою відшукання, виявлення та вилучення речей і документів, що мають значення для досудового розслідування, а також містять відомості, які будуть доказами під час судового розгляду, перелік яких вказано в ухвалі суду.

Так, на виконання вказаної ухвали 28.01.2025 слідчими СБ України проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено майно, зазначене у клопотанні прокурора.

Так, згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, слідчий, прокурор проводять обшук.

У відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, ч. 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Таким чином, враховуючи, що вилучення вказаних речей змістом ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2025 про надання дозволу на проведення обшуку не охоплюється, таке майно має статус тимчасово вилученого.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У свою чергу, в силу приписів ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається зі змісту протоколу обшуку від 28.01.2025 та долучених прокурором ОСОБА_4 у судовому засіданні протоколів огляду від 05.02.2025, на виявлених у ході проведення обшуку мобільних телефонах міститися інформація, яка має значення для кримінального провадження, а відтак, з метою подальшого проведення експертного дослідження, слідчими було прийнято рішення про вилучення таких пристроїв.

У свою чергу, постановою старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 від 28.01.2025 вилучені у ході проведення обшуку речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000820 від 17.09.2024 року.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, згідно з приписами ч. 4 ст. 170 ККП України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Крім того, в ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчою суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вилучені 28.01.2025 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», с/н: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max», с/н: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_8 , можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні №0000820 від 17.09.2024, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому, накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення судових експертиз.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні №0000820 від 17.09.2024, та забезпечення схоронності майна для проведення судових експертиз, з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно, а саме: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», с/н: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max», с/н: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_8 , у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаного майна.

При цьому, слідча суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Таким чином, слідча суддя прийшла до висновку, що клопотання прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000820 від 17.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, підлягає задоволенню в цій частині.

Разом з тим, слідча суддя не вбачає зі змісту клопотання та долучених до нього матеріалів достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора в частині арешту грошових коштів, які, як вбачається із долучених представником власника майна - адвокатом ОСОБА_6 документів, мають законне походження. Так, адвокатом у ході судового розгляду клопотання про арешт майна надано документи, які не викликають сумніви щодо своєї достовірності, що підтверджують легальність походження вилучених у ході обшуку грошових коштів, які належать ОСОБА_9 . Тобто така версія адвоката ОСОБА_6 не є штучно створеною постфактум після виявлення та вилучення зазначеного у клопотанні майна.

У той же час, слідча суддя враховує той факт, що в ході судового розгляду слідчим та прокурором не було спростовано доводи адвоката та не надано документів, які б підтверджували, що вилучені грошові кошти здобуті злочинним шляхом і відповідно мають ознаки речових доказів в рамках даного кримінального провадження або підлягають спеціальній конфіскації.

Так, стороною обвинувачення не доведено, що вилучене майно має ознаки речового доказу, відповідає принципу співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту такого майна не спричинять невиправданої шкоди власнику вилучених у ході обшуку 28.01.2025 речей, а відтак, що на них може бути накладено арешт. А тому в цій частині слідча суддя погоджується із твердженнями адвоката ОСОБА_6 .

Водночас, постанова слідчої ОСОБА_5 від 28.01.2025 про визнання такого майна речовим доказом у кримінальному провадженні №0000820 від 17.09.2024 містить лише посилання на фактичні обставини справи та загальне формулювання, без посилання на конкретні дані, які дають підстави для висновку про те, що вказане майно може мати доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Щодо усного посилання прокурора в судовому засіданні про те, що арешт майна необхідно накласти з метою спеціальній конфіскації, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Так, арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Разом з тим, клопотання про арешт майна не містить належного обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майна з метою його спеціальної конфіскації, не долучено до клопотання та не надано у судовому засіданні доказів того, що таке майно відповідає ознакам, передбаченим пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України

Враховуючи наведене, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000820 від 17.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, не підлягає задоволенню в цій частині.

Керуючись вимогами ст.ст. 22, 26, 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 234, 309, 369-372, 395 КПК України, ст. 96-1, 96-2 КК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 28 січня 2025 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», с/н: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_4 ;

2) мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Max», с/н: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , з сім-картою з номером мобільного телефону НОМЕР_8 .

В іншій частині у задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголосити 17 лютого 2025 року о 13 год. 15 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1