Справа № 191/420/23
Провадження № 1-в/191/299/24
У Х В А Л А

іменем України

19 листопада 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове в режимі відеоконференції з власних технічних засобів клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні відносно засудженого ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 березня 2024 року ОСОБА_8 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і йому призначене покарання у вигляді 3 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки 6 місяців. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2024 року вказаний вирок в частині винуватості і призначення обвинуваченому покарання залишено без змін.

05 липня 2024 року від представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про стягнення з засудженого ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 41250,00 грн. Клопотання мотивоване тим, що потерпілий у зв`язку із розглядом кримінального провадження поніс витрати на правову допомогу у вказаному розмірі, які мають бути відшкодовані засудженим. Оскільки умовами договору про надання правової допомоги №01-07/06/22 від 07 червня 2022 року та Додатком-Розрахунком від 07 червня 2022 року визначено погодинну форму оплати, розмір гонорару на час ухвалення вироку в суді першої інстанції та його перегляду в суді апеляційної інстанції визначити було неможливо. Також в цивільному позові, який був поданий під час судового розгляду в суді першої інстанції, потерпілий зазначав, що очікує понести процесуальні витрати на правничу допомогу, суму яких на той час визначити було неможливо. Просить суд стягнути з засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 вищезазначену суму витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 клопотання підтримала і просила його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечував і зазначив, що потерпілий ОСОБА_7 постійно його та мати переслідує і ображає. Під час судового розгляду кримінального провадження він свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнавав, тому і вимоги про стягнення з нього витрат на правову допомогу не визнає.

Захисник засудженого ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, підтримав позицію засудженого ОСОБА_8 .

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 березня 2024 року ОСОБА_8 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і йому призначене покарання у вигляді 3 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки 6 місяців. Цивільний позов потерпілого задоволено частково і стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 6792,82 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2024 року вказаний вирок в частині винуватості і призначення обвинуваченому покарання залишено без змін. В частині цивільного позову потерпілого вирок змінено і стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.

Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються у тому числі і з витрат на правову допомогу.

Частиною першою статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Великою Палатою Верховного суду сформульовано висновок у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17), згідно якого: КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Невирішення питання про розподіл процесуальних витрат не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч.5 ст.534 КПК України суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 5ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п.4 ч.2 ст.539 КПК України), то й питання, які підлягали вирішенню ухвалою суду, повинні бути вирішені судом, який виніс таку ухвалу.

З огляду на те, що клопотання про відшкодування процесуальних витрат не було заявлено представником потерпілого в ході судового розгляду і таке не було вирішене судом під час ухвалення вироку, з підстав відсутності можливості визначення кінцевого обсягу наданих послуг на день ухвалення вироку, зважаючи на правову позицію ВП ВС у справі №598/1781/17, згідно якої вирішення питання процесуальних витрат не обмежується процесуальною формою вирішення та може бути вирішено у формі ухвали, в порядку ч.5 ст.534 КПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання представника потерпілої про відшкодування понесених процесуальних витрат на даній стадії.

Щодо суті поданого клопотання, суд виходить з такого.

На підтвердження понесених витрат про відшкодування витрат на правову допомогу потерпілого надано:

- копію договору про надання правової допомоги від 07 червня 2022 №01-07/06/22, укладеного між адвокатським об`єднанням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі заступника голови адвокатського об`єднання ОСОБА_6 , який діє на підставі Статуту та Довіреності №4 від 30 грудня 2021 року, з однієї сторони, та ОСОБА_7 (клієнт), з другої сторони;

- копії додаткових угод до договору про надання правової про продовження строку дії договору про надання правової допомоги;

- копію звіту про надану правову допомогу №1-01-14/06/24 від 14 червня 2024 року, відповідно до якого адвокатським об`єднанням було надано клієнту 27,5 годин правової допомоги на загальну суму 41250,00 грн.;

- квитанцію №9 від 03 липня 2024 року на підтвердження здійснення ОСОБА_7 переказу грошових коштів в розмірі 51250,00 грн., отримувачем якого є Адвокатське об`єднання «Смирнов, Тарасевич та Партнери».

За змістом п.3 ч.1 ст.91 КПК України розмір процесуальних витрат належить до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування даних щодо розміру процесуальних витрат покладається на сторону, що їх подає.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі №607/4341/20, Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21). Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юридичного спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Вирішуючи питання щодо обґрунтування розміру понесених витрат на правову допомогу потерпілого відповідно до наданого Звіту про надану правову допомогу, суд зазначає наступне.

Умовами договору про надання правової допомоги №01-07/06/22 від 07 червня 2022 року визначено погодинну форму оплати. Вартість правової допомоги за 1 годину становить 1500,00 грн.

Відповідно до п.3 Звіту 05 квітня 2023 року представником потерпілого була здійснена підготовка до судового засідання та представництво інтересів клієнта в суді протягом 4 годин на суму 6000,00 грн. Однак згідно журналу судових засідань участь представника потерпілого в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області у вказаний день склала 2 години на суму 3000,00 грн.

Відповідно до п.4 Звіту 08 серпня 2023 року представником потерпілого була здійснена підготовка до судового засідання та представництво інтересів клієнта в суді протягом 3,5 годин на суму 5250,00 грн. Однак згідно журналу судових засідань участь представника потерпілого в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області у вказаний день склала 1 година на суму 1500,00 грн.

Відповідно до п.5 Звіту 28 вересня 2023 року представником потерпілого була здійснена підготовка до судового засідання та представництво інтересів клієнта в суді протягом 3 годин на суму 4500,00 грн. Однак згідно журналу судових засідань участь представника потерпілого в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області у вказаний день склала 1 годину на суму 1500,00 грн.

Відповідно до п.6 Звіту 04 грудня 2023 року представником потерпілого була здійснена підготовка до судового засідання та представництво інтересів клієнта в суді протягом 3 годин на суму 4500,00 грн. Однак згідно журналу судових засідань участь представника потерпілого в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області у вказаний день склала 1 годину на суму 1500,00 грн.

Відповідно до п.7 Звіту 06 березня 2024 року представником потерпілого була здійснена підготовка до судового засідання та представництво інтересів клієнта в суді протягом 3,5 годин на суму 5250,00 грн. Однак згідно журналу судових засідань участь представника потерпілого в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області у вказаний день склала 1,5 годин на суму 2250,00 грн.

З урахуванням викладеного, загальна сума витрат на правову допомогу складає 25500,00 грн.

Посилання представника потерпілого на надання потерпілому правової допомоги у вигляді підготовки до судових засідань у вищезазначені дні суд не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження надання та виконання вказаної послуги.

Відповідно ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Отже, клопотання представника потерпілого про стягнення процесуальних витрат, понесених у зв`язку з наданням правової допомоги потерпілому в розмірі 41250,00 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме правові підстави наявні для стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 25500,00 грн., у зв`язку з чим суд задовольняє клопотання у частині стягнення витрат на правову допомогу потерпілому у вказаному розмірі, які підлягають стягненню з ОСОБА_8 , в іншій частині вимог відмовляє.

Витрати на правову допомогу потерпілому у розмірі 25500,00 грн. є співмірними зі складністю справи, наданим обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Доказів протилежного судом не здобуто.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.118, 124, 126, 534, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , понесені ним процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 25500 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 25.11.2024 року.

Суддя ОСОБА_1