Єдиний унікальний номер 205/8919/24
1-кп/205/968/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/968/24 Справа № 205/8919/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000346 від 14.03.2023 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який має неповну середню освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 08.12.2022 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, та будучі звільненим від відбування покарання з випробуванням, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та достовірно знаючи про те, що з 24.02.2022 Указом Президента України за №64/2022 на території України введено воєнний стан, який в подальшому продовжено з 05 год. 30 хв. 19.02.2023 строком на 90 діб, повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 10 березня 2023 року приблизно о 19 год. 02 хв. ОСОБА_3 прибув до приміщення магазину «Варус-38», що належить ТОВ «ОМЕГА» (), розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд. 38, де в нього виник кримінально протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_3 приблизно о 19 год. 02 хв., діючи повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, взяв у касира поліетиленовий пакет, та тримаючи вказаний пакет в руках, почав підходити до торгівельних стелажів з яких взяв та поклав до пакету наступні продуктові товари: ковбасу свиняча н/к в/г Домашній Кошик, ваг (10), вагою 0,362 кг.; Скумбрію б/г г/к, ваг*, вагою 0,308 кг.; Ставрида тушка х/к, ваг*, вагою 0.448 кг.; креветку в олії, ваг (фас), вагою 0,426 кг.; Хлібець пшеничний часниковий, ваг, вагою 1,006 кг., у кількості 2 шт.; Сосиски ВЕРШКОВІ варені н/о в/г Алан, ваг(3), вагою 0,530 кг.; Сир ГРАНАЛІНО витриманий нарізаний Цесвайн, ваг, вагою 0,500 кг.; Сир МІМОЛЕТ 45% Цесвайн нарізаний, ваг, вагою 0,500 кг.; Освіжувач - курок Магнолія та квітуча вишня ЕР ВІК 345мл, 1 шт., та після чого, тримаючи пакет із товарами в руках направився в бік касової зони.

В подальшому, приблизно о 19 год. 16 хв., з метою доведення свого кримінально протиправного умислу до кінця, ОСОБА_3 перебуваючи біля касової зони та тримаючи в руках пакет із вищевказаними товарами, з метою маскування своїх кримінально протиправних дій, надав касиру для розрахунку тільки каву в стіках, при цьому не маючи наміру розраховуватись за продукти які були в пакеті. Далі, ОСОБА_6 тримаючи пакет із продуктами в руках, не розрахувавшись за товар який був в пакеті, пройшов касову зону та вийшов з магазину, тим самим залишив місце вчинення правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , завдав майнову шкоду ТОВ «ОМЕГА» на загальну суму 1695,32 грн. (одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять гривень 32 копійки).

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковано стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження Стосовно ОСОБА_3 відповідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Своє клопотання захисник обґрунтував тим, що вартість викраденого ОСОБА_3 майна не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на 01 січня 2023 року, а тому, з урахуванням змін до закону України про кримінальну відповідальність, кримінальне провадження підлягає закриттю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , не заперечував проти закриття провадження на підставі п. 4-1 ст. 284 КПК, зазначивши, що йому зрозумілі підстави та процесуальні наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння та те, що вказана підстава для закриття кримінального провадження є нереабілітуючою.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявленого клопотання та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , з огляну на наступне.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_3 , діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділуIV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділуIV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 в сумі 2684 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342 грн. (2684 грн. х 50%).

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2023 році становила 2684 грн.

Разом з цим, вартість майна, у викрадені якого обвинувачується ОСОБА_3 становить 1695,32 гривні тобто, не перевищує суми двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановленої на день вчинення обвинуваченим інкримінованого йому діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

Отже, має місце декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить на момент інкримінованого діяння 2684 грн, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_3 , діяння, оскільки вартість майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1ст. 479-2 КПК).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК.

Так частиною 1 статті 5 КК визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за вказаними вище обвинувальними актами за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК та позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК, кримінальне провадження за №0000346 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження було понесено процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №3117-24 від 21.06.2024.

Вирішуючи питання про розподіл процесуальних витрат суд виходить з такого.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВП ВС від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Крім цього, відповідно до висновків, викладених в постанові ККС ВС від 01.02.2024 у справі № 930/497/23, закриття кримінального провадження стосовно особи з нереабілітуючих підстав і застосування до неї м`якшої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2022 у справі № 3-20/2021(40/21) визначено, що закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння за своєю правовою природою є нереабілітуючою підставою для закриття провадження, оскільки її застосування фактично констатується причетність особи до вчинення кримінально-караного діяння.

Таким чином, суд вважає, що процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні не можуть бути віднесені на рахунок держави та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання про речові докази судом вирішуються відповідно до ст. 100 КПК.

Крім того, захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про повернення застави, внесеної ним 02 червня 2023 року за обвинуваченого ОСОБА_3 , як альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

З огляду на те, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд доходить висновку про необхідність повернення застави заставодавцю у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. 5 КК, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285-288, 182, 372, 376, 479-2 КПК, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК за обвинуваченням ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК задовольнити.

Кримінальне провадження №0000346 від 14.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №3117-24 від 21.06.202 у розмірі 320 гривень.

Речові докази, якими визнано електронні носії інформації, а саме ДВД-Р та СД-Р диски залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Заставу у розмірі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять гривень) 00 копійок, як альтернативний запобіжний захід, внесену за ОСОБА_3 заставодавцем ОСОБА_5 повернути останньому на наступний рахунок: ПриватБанк, МФО: 305299, рахунок отримувача: 8885, IBAN: НОМЕР_1 , отримувач: ОСОБА_5 , РНОКПП отримувача: НОМЕР_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1