Справа № 358/40/25 Провадження № 1-кп/358/149/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження (справа №358/40/25, провадження №1-кп/358/149/25), щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, розлученого, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

по обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 263, статтею 128 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України - об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного оборогу), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено обороноздатні), встановлюються законом.

Відповідно до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N , і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992р. № 576 з наступними змінами) до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 293) завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

23.11.2024, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , всупереч вказаним вимогам законодавства України, достовірно знаючи, що немає передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання вогнепальної зброї, перебуваючи в с. Гусачівка Обухівського району Київської області, де йдучи вздовж лісосмуги по вул. Перемоги у лісосмузі біля кущів побачив ганчірку, яка привернула його увагу. Розгорнувши вказану ганчірку ОСОБА_4 , виявив обріз рушниці «ТОЗ-БМ» 16-го калібру №32125, який належить до гладкоствольної вогнепальної зброї.

Побачивши вказаний обріз, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї з метою самозахисту, тому останній, оглянувши вказану зброю, завернув її у ганчірку та взяв її з собою, тим самим незаконно придбав обріз рушниці «ТОЗ-БМ» 16-го калібру № НОМЕР_1 , який належить до гладкоствольної вогнепальної зброї, який згодом на не встановленому досудовим розслідуванням маршрутному таксі перевіз до будинку свого проживання по АДРЕСА_3 , де в подальшому незаконно її зберігав без передбаченого законом дозволу.

24.11.2024 на підставі постанови слідчого про проведення невідкладного обшуку від 24.11.2024 проведено обшук будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який належить співмешканці ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , під час якого виявлено та вилучено вогнепальну зброю, а саме обріз рушниці «ТОЗ- БМ» 16-го калібру № НОМЕР_1 , який належить до гладкоствольної вогнепальної зброї.

Згідно висновку експерта встановлено, що наданий на дослідження обріз рушниці «ТОЗ-БМ» 16-го калібру № НОМЕР_1 , придатний до стрільби та належить до гладкоствольної вогнепальної зброї. Наданий на дослідження обріз належить до нестандартної гладкоствольної вогнепальної зброї, є обрізом рушниці «ТОЗ- БМ» 16 калібру № НОМЕР_1 , що виготовлений шляхом переробки мисливської рушниці «ТОЗ-БМ» 16-го калібру № НОМЕР_1 (промислового виробництва), переробки полягають у вкороченні блоку стволів до залишкової довжини 404 мм, видаленні упорної частини прикладу.

Крім цього, 24.11.2024 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , дістав раніше знайдений обріз рушниці «ТОЗ-БМ» 16-го калібру № НОМЕР_1 , який належить до гладкоствольної вогнепальної зброї, та почав його розбирати. ОСОБА_4 , свідомо припускаючи настання відповідних наслідків, при цьому не маючи умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, реалізуючи свій злочинний намір, діючи з непрямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, взяв в обидві руки обріз рушниці «ТОЗ-БМ» 16-го калібру №32125, прижав до коліна та натиснувши на курок, здійснив постріл з лівого ствола обрізу рушниці «ТОЗ- БМ» 16-го калібру № НОМЕР_1 в бік потерпілої ОСОБА_6 , спричинивши останній, відповідно до висновку експерта №1 від 08.01.2025 року, тілесні ушкодження у вигляді травматичного перелому нижньої шелепи в ділянці симфізу зі зміщенням, вогнепального поранення дробовим зарядом нижньощелепної ділянки з утворенням кісткового дефекту тіла нижньої щелепи та лівого плеча з численними інородними тілами м`яких тканин. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії вогнепального дробового заряду, та за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування частиною першою статті 263 КК України, як незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, та за статтею 128 КК України, як спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

10 січня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що угода про визнання винуватості укладено добровільно, без будь-якого примусу, при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 263 та статтею 128 КК України беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені статтею 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, не заперечувала проти затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого і його захисника, потерпілу, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_4 повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини другої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. У кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин, передбачений статтею 128 КК України, та тяжкий злочин, передбачений частиною першою статті 263 КК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаних злочинів, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів та погодився на призначення йому покарання за статтею 128 КК України у виді одного року позбавлення волі, за частиною першою статті 263 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі та призначення остаточного покарання за сукупністю цих злочинів у виді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_6 подала письмову заяву, в якій зазначила, що не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 та не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Укладена угода за своїм змістом відповідає вимогам статті 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому суд відповідно до статті 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені статтями 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд приходить до переконання, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 263, статтею 128 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Тому суд враховує факт визнання обвинуваченим своєї вини та кваліфікує його дії за частиною першою статті 263 КК України, як незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, та за статтею 128 КК України, як спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 ч. 1 п. 1 КК України відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 67 ч. 1 п. 6-1 КК України відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

Суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором у кримінальному проваджені прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Суд вважає, що з метою вирішення в подальшому долі речових доказів в порядку, та на умовах, які передбачені статтею 100 КПК України, слід застосувати частину четверту статті 174 КПК України - та скасувати арешт з майна, зазначеного в ухвалі слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 26.11.2024.

Долю речових доказів суд вирішує згідно положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі, понесені на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 10704 грн. 93 коп. підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 січня 2025 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 263, статтею 128 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угодою про визнання винуватості покарання: за статтею 128 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, за частиною першою статті 263 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до частини першої статті 70 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт майна, який було накладено згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року, скасувати на підставі частини четвертої статті 174 КПК України для вирішення долі речових доказів на умовах, та в порядку, який передбачено статтею 100 КПК України.

Речові докази по справі: обріз рушниці «ТОЗ-БМ» 16-го калібру №32125, що належить до гладкоствольної вогнепальної зброї, 1 (один) патрон, що належить до боєприпаса до гладкоствольної вогнепальної зброї 16-го калібру та споряджений множинним (дріб) метальним снарядом, 1 (одна) гільза, яка є частиною боєприпаса до гладкоствольної вогнепальної зброї 16-го калібру, 2 (два) предмета схожі на дріб, які поміщено до спеціального пакету разом з первинним пакуванням та опечатано біркою №7573844 з написом «69242-54 26.11.2024», які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Fly» чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету НПУ №2512663 разом із первинним пакуванням; футболку темного сірого кольору з кишенею на лівій стороні та написом «Original», спортивні штани чорного кольору з лівої сторони з логотипом «Nike» білого кольору, які поміщено до картонної коробки та опечатано біркою та передані на зберігання до кімнати речових доказів Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 10704 (десять тисяч сімсот чотири) гривні 93 коп. судових витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1