Справа № 452/4343/24
Провадження № 1-кп/452/439/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю : прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000624 від 20.10.2024 р. за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник, Дрогобицького району Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК Українии,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , 20.10.2024 року, приблизно о 00 год.05 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21101» р.н. НОМЕР_1 в якому перевозив пасажира неповнолітню ОСОБА_4 ,та рухаючись ним автодорогою «Калинів-Волоща» в напрямку до с.Калинів Самбірського району Львівської області, на прямій її ділянці, що між с.м.т.Дубляни та с. Гординя Самбірського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1»Загальні положення» п.1.5(дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян,завдавати матеріальних збитків),1.10 (в частині значення термінів «дорожня обстановка»-сукупність факторів,що характеризуються дорожніми умовами, наявності перешкод на певній ділянці дороги,інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність- дорожньої розмітки,дорожніх знаків,дорожнього обладнання,світлофорів та їх стан,які повинні ураховувати водій підчас вибору швидкості,смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; «безпечна швидкість»-швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; «узбіччя» - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки та стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней); Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 2.3 д) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 2.9 а) (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції); Розділу 12 «Швидкість руху» п. 12.2 (у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги); Розділу 13 «Дистанція, інтервал, зустрічний роз`їзд» 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу), Розділу 19 «Користування зовнішніми світловими приладами» п. 19.3 (у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись неосвітленою ділянкою автодороги в темну пору доби, тобто в умовах недостатньої видимості, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухався з перевищенням безпечної швидкості руху, маючи погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічного автомобіля, не зменшив швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, не вибрав безпечного інтервалу руху відносно краю проїзної частини, в результаті чого без причин технічного характеру допустив виїзд за межі проїзної частини дороги праворуч на праве по напрямку його руху узбіччя та не справившись з керуванням допустив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерева.

В результаті порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , пасажир автомобіля марки «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітня ОСОБА_4 отрималазгідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження: множинні садна нижніх кінцівок, рвану рану правої вушної мушлі, закритий черзвертлюговий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці довго тривалості розладу здоров`я.

23.12.2024 року між потерпілою ОСОБА_4 і її законним представником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000624 від 20 жовтня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України укладено угоду про примирення.

За змістом укладеної угоди, потерпіла її законний представник та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Також сторонами угоди узгоджена міра покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Угодою передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому під підпис.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечила проти затвердження вказаної угоди про примирення, не погоджується з визначеним сторонами покаранням.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні також просили затвердити, укладену з потерпілою ї її законним представником угоду, призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, вказав, що потерпілій шкода відшкодована.

Потерпіла і її законний представник вказали, що розуміють наслідки укладення угоди, тиску на них не було. Шкода їм відшкодована обвинуваченим. Будь-яких претензій до обвинуваченого вони не мають.

Угода укладена потерпілою та її законним представником добровільно.

Заслухавши думку прокурора, потерпілої та її законного представника, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі необхідному для вирішення питання щодо затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою і її законним представником, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно.

Міра покарання для обвинуваченого, узгоджена угодою про примирення відповідає вимогам санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, ст.ст. 50, 65 - 67 КК України, а також ст. 69 КК України.

Згідно із ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

На думку суду узгоджене потерпілою і її законним представником та обвинуваченим покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який щоро каявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував шкоду потерпілій, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, враховується позиція потерпілої та її законного представника в судовому засіданні, які зазначили про свою згоду із призначенням покарання обвинуваченому у вигляді штрафу, про відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого.

Зазначені обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з урахуванням особи обвинуваченого, дають підстави при призначені покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції частини 1 статті 286-1 КК України.

Обвинувачений та потерпіла ї її законний преставник добровільно, без жодного примусу погоджуються на призначення обвинуваченому узгодженого ними покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_5 цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 її законним представником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт на майно, а саме: автомобіль «ВАЗ 21101», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_8 , з пошкодженнями характерними для ДТП, який вилучено та поміщено на арешт майданчик ФОП « ОСОБА_9 », що за адресою: АДРЕСА_3 , з метою збереження речових доказів із забороною подальшого відчуження, розпоряджання, користування, проведення обліково-реєстраційних операцій та ремонтно-відновлювальних робіт із вказаним транспортним засобом до прийняття кінцевого рішення по даному кримінальному провадженні, накладений згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2024 року - слід скасувати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз в сумі 9948 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 75 коп. - слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 471, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення укладену 23 грудня 2024 року між потерпілою ОСОБА_4 і її законним представником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000624 від 20 жовтня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Арешт на майно, а саме: автомобіль «ВАЗ 21101», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_8 , з пошкодженнями характерними для ДТП, який вилучено та поміщено на арешт майданчик ФОП « ОСОБА_9 », що за адресою: АДРЕСА_3 , з метою збереження речових доказів із забороною подальшого відчуження, розпоряджання, користування, проведення обліково-реєстраційних операцій та ремонтно-відновлювальних робіт із вказаним транспортним засобом до прийняття кінцевого рішення по даному кримінальному провадженні, накладений згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2024 року - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль «ВАЗ 21101», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_8 , з пошкодженнями характерними для ДТП, який вилучено та поміщено на арешт майданчик ФОП « ОСОБА_9 », що за адресою: АДРЕСА_3 - повернути ОСОБА_6 , який на законних підставах використовує даний транспортний засіб.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз в сумі 9948 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 75 коп. - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до Львівського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України

Суддя