Справа № 711/9410/24
Номер провадження 1-кп/711/239/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003647 від 29.10.2024, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, не є особою з групою інвалідності, депутатом, учасником АТО (ООС), учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 02.06.2011 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, 29.01.2013 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 21 день;

- вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.02.2014 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 06.03.2014 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 17.04.2014 по відбуттю строку покарання;

- вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29.03.2016 за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 18.07.2016 за ч. 3 ст. 185 КК, ч. 4 ст. 70, ст. 75 України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Рішення переглянуто, відмінено звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, звільнений умовно-достроково 05.08.2020 на невідбутий строк 6 місяців 28 днів;

- вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.10.2021 за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.07.2022 ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду від 16.08.2022, вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.07.2022 змінено та за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі;

- 26.05.2023 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області, визначено порядок застосування покарання за наявності декількох вироків, стосовно засудженого, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарння, призначеного вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 05.10.2021, зміненого ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05.04.2023, більш суворим покаранням, призначеним вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.07.2022, зміненого ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16.08.2022, остаточно призначено покарання до відбутого покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, 31.05.2023 звільнений в зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі одної тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 17000 (сімнадцяти тисячам) гривень;

- вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.01.2024 за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, набрав законної сили 25.03.2024;

- вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.03.2024 за ст.126-1 КК України призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт,

- вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.12.2024 за ч.2 ст.389, ч.1,4 ст.71, ст.72 КК України до покарання у виді 1 року 17 днів обмеження волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 26.10.2024 о 20 годині 32 хвилин, перебуваючи за адресою: міста Черкаси бульвар Шевченка, будинок 264, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений до 09.11.2024 включно Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024 та затверджений Верховною Радою України, шляхом вільного доступу підійшов до дерев`яної конструкції поблизу кафе «My friends» де знаходився велосипед марки «Formula», артикул «OPS-FR-27.5/19», номер рами НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_6 , вартістю згідно висновку експертизи № СЕ-19/124-23/15537-ТВ від 30.10.2024 10583,10 грн., після чого викрав вищевказаний велосипед та залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 , відповідно до висновку експерта, матеріальної шкоди на суму 10583,10 грн.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що він побачив велосипед, впевнившись, що за ним не спостерігають, викрав велосипед, яким розпорядився на власний розсуд.

Просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Просить вибачення за вчинений злочин. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 , надала заяву про проведення судового засідання без її участі. Цивільний позов не заявляє. Просила призначити покарання, визначене йому законом, на розсуд суду.

Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленої потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, у суду не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий також і за вчинення умисних, корисливих злочинів, даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, не є особою з інвалідністю, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, характеризуючи дані з місця проживання суду не надано, заподіяна шкода усунута шляхом повернення майна, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, відшкодовує заподіяні потерпілим збитки, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, заподіяна шкода усунута шляхом повернення майна, що свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попередніми вироками.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшує та обтяжує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.75, ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Частиною 1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Аналогічна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 справа № 511/37/16-к, постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 справа № 310/3080/16-к, постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 128/5484/13-к.

Як зазначено вище, вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.12.2023 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 17000 грн. Вирок набрав законної сили 11.01.2024. Несплачена сума штрафу складає 16850 гривень 00 копійок.

Як вбачається із ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.01.2024 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309 КК до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, вирок набрав законної сили 25.03.2024.

На підставі ч.1, 4 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.01.2024 у вигляді 1 місяця позбавлення волі, застосовуючи правило ст.72 КК України та за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.12.2023 за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в дохід держави у сумі 16850 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок та призначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць та штрафу в розмірі дев`ятсот дев`яносто один неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 16850 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.12.2024, а поставлене йому у провину кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні скоїв до ухвалення попереднього вироку, суд при призначенні остаточного покарання керується вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, а саме за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.12.2024 більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі дев`ятсот дев`яносто один неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 16850 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок виконувати самостійно.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Також до обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.11.2024 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою уникнення ризиків щодо ухилення обвинуваченого від виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою 29.11.2024 по день набрання вироком законної сили.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2024 накладений арешт на курточку чорного кольору з сірими рукавами, бейсболу камуфляжного кольору з написом «NY».

Із змісту ухвали встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Мета вказаного заходу досягнута, арешт з метою забезпечення цивільного позову не накладався і таке клопотання до суду не надходило, тому є всі підстави для скасування арешту на майно.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілою не пред`явлений, що не позбавляє права останньої відповідно до ч.7 ст.128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Долю процесуальних витрат, суд вирішує на підставі ст.ст.118-124 КПК України, які підлягають стягненню з обвинуваченого у дохід держави, оскільки витрачені на доведення його вини.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1, 4 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.01.2024 у вигляді 1 місяця позбавлення волі, застосовуючи правило ст.72 КК України суд переводить менш суровий від покарання в більш суворий виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі та за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.12.2023 за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в дохід держави у сумі 16850 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок та призначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць та штрафу в розмірі дев`ятсот дев`яносто один неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 16850 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.12.2024 більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі дев`ятсот дев`яносто один неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 16850 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбутого ОСОБА_5 покарання строк попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження з 29.11.2024 до дня набрання вироком законної сили, виходячи з положень ч.5 ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2024, а саме на: курточку чорного кольору з сірими рукавами, бейсболу камуфляжного кольору з написом «NY».

Речові докази по кримінальному провадженню:

-два диска марки DVD-R для лазерних систем зчитування, на яких містяться файли у форматі «.mp4», які долучено до матеріалів кримінального провадження та зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання;

-велосипед марки «Formula», артикул «OPS-FR-27.5/19», номер рами НОМЕР_1 , який передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , залишити власниці, потерпілої ОСОБА_6 ;

-курточку чорного кольору з сірими рукавами, бейсболу камуфляжного кольору з написом «NY», які поміщено до сейф-пакту, SUD 4007665, які зберігаються в камері схову СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області (квитанція №8210), повернути власнику, ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням судово - товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-23/15537-ТВ від 30.10.2024, яка складає 1 591 грн. 80 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Судд ОСОБА_1