Справа № 932/2540/25
Провадження № 1-кп/932/313/25
Вирок
ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянки України, із середньою-спеціальною освітою, незаміжньої, має на утриманні двох дітей, тимчасово не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357КК України,
Органом досудового розслідування встановлені фактичні обставини кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357КК України.
Так, ОСОБА_3 , 01.02.2025 близько об 11 год. 17 хв., перебуваючи поблизу буд. 36К по вул. Панікахи у місті Дніпро, побачила на землі сумку чорного кольору, в якій знаходилась банківська картка АТ КБ «Приватбанк» з номером № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 , з чіпом для безконтактного розрахунку, власником якої є потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку останній 01.02.2025 близько о 11:10 год., перебуваючи в маршрутному таксі №107 втратив. В цей час, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на незаконне заволодіння банківською картою з метою подальшого викрадення грошових коштів, що знаходилися на рахунку вказаної банківської картки.
Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи, що пластикова банківська картка видається банківською установою, є електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, привласнила банківську карту АТ КБ «Приват банк» з номером № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 , яка згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію" № 2657-ХІ від 02.10.1992, ст. ст. 14,15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346 III від 05.04.2001, ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" № 2121-II від 07.12.2000, ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" № 581-IV від 22.05.2003, є електронним платіжним засобом офіційним документом, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання в часі та просторі.
B подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення пішла, а банківською картою розпорядилась на власний розсуд шляхом проведення чотирьох операцій розрахунків у магазині «Будлегер», який розташований за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополь-2, буд. 33, розплатившись за товари на загальну суму 1240 грн. 00 коп.
Зазначені дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.357КК України, як викрадення, привласнення офіційних документів.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357КК України, повністю згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного нею кримінального проступку, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394КПК України, та у присутності захисника ОСОБА_5 надала суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за її відсутністю. Окрім того, до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з частиною другою статті 302КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Ухвалою суду від 14 березня 2025 року, за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.381 та ст.382КПК України, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357КК України, призначено до судового розгляду без проведення судового засідання за відсутності учасників кримінального провадження.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, а вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю та дії обвинуваченої ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.357КК України, як викрадення, привласнення офіційних документів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винної, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
ОСОБА_3 раніше не судима, має місце реєстрації та місце проживання, на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я не перебуває, за сімейним станом - незаміжня, має на утриманні дітей ОСОБА_6 - 2010 року народження; ОСОБА_7 ; працездатна, за місцем проживання характеризується позитивно.
Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує її щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.
З урахуванням даних про особу обвинуваченої, обставин вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.357КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 - не обирався та суд не знаходить підстав для його застосування.
Керуючись ст.ст.369,370,373,374,381,382КПК України, суд,
ОСОБА_3 - визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.357КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, 00 копійок.
Речові докази: оптичний диск CD-R з відеозаписами камер відеоспостереження кафе «Ніке»; оптичний диск CD-R з відеозаписами камер відеоспостереження КП «ІНФО-РАДА-ДНІПРО» Дніпровської міської ради; оптичний диск CD-R з відеозаписами камер відеоспостереження ТОВ «ВКФ» Ігрек - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ч.4 ст.382КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394КПК України.
Суддя ОСОБА_1