Справа № 136/283/25
провадження №1-кп/136/28/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 05.02.2025 та додані до нього матеріали, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, не одруженого, непрацюючого, в силу ст..89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, не одруженого, працюючого водієм в КНП «Турбівська селищна лікарня Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області», раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2025 о 20:30 год. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 прийшли на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , щоб запитати останню чи немає в неї ОСОБА_6 .

Підійшовши до вхідних дверей ОСОБА_2 , спільно з ОСОБА_3 , побачив, що будинок замкнений на внутрішній замок, зрозумівши, що ОСОБА_4 перебуває за місцем проживання, у ОСОБА_2 раптово виник злочинний умисел на незаконне проникнення до даного житлового будинку, щоб самостійно відшукати ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , всупереч вимогам ст. 30 Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав, а також дозволу ОСОБА_4 , яка є власником домоволодіння чи дозволу її чоловіка ОСОБА_4 , який у ньому проживає, усвідомлюючи, що порушують недоторканість житла особи і бажаючи вчинити такі дії, умисно, протиправно, застосувавши фізичну силу рук, спільно з ОСОБА_3 , вирвав ручку дверей тим самим пошкодивши замок, та таким чином незаконно проник до житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_4 , де незаконно перебував протягом 5-10 хв., поки його не вигнала з будинку ОСОБА_4 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 .

Такі дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як порушення недоторканності житла, тобто незаконне проникнення до житла особи.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, не оспорюють встановлені під час дізнання обставини вчинення кримінального проступку, кваліфікацію, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, за участі їх захисника - адвоката ОСОБА_7 подали письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за їх відсутності.

Потерпіла ОСОБА_4 надала письмову згоду про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами частини другої статті 381, ст.382 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у скоєнні ними кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена «поза розумним сумнівом».

Дії обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч.1 ст.162 КК України, як порушення недоторканності житла, тобто незаконне проникнення до житла особи.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченим, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального проступку, особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скоїли кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 22.11.2023 за №523-, його зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації наданої КНП «Турбівська селищна лікарня Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області», ОСОБА_2 проживає та періодично лікується в даному медичному закладі, де доглядає за матір`ю ОСОБА_8 , яка є інвалідом ІБ групи та потребує постійного стороннього догляду. Зарекомендував себе з позитивної сторони.

Відповідно до довідок виданих КНП «Липовецька міська лікарня» ОСОБА_2 на обліку психіатричному кабінеті чи наркологічному не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, однак має дохід у вигляді допомоги як переселенець.

ОСОБА_2 в силу ст..89 КК України не судимий, відповідно до Вимоги УІАП ГУНП у Вінницькій області від 05.02.2025.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Обираючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, мети кари, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, обставини цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання, матеріальний стан обвинуваченого, отримання ним соціальної допомоги, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу.

Вивчаючи особу ОСОБА_3 судом встановлено, що він раніше не судимий, відповідно до Вимоги УІАП ГУНП у Вінницькій області від 05.02.2025.

Відповідно до Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , ОСОБА_3 знятий з військового обліку військовозобов`язаних 04.02.2008.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи з дитинства, вид пенсії - втрата годувальника.

Відповідно до довідок виданих КНП «Турбівська селищна лікарня», ОСОБА_3 від 07.02.2025, працює водієм медичного закладу, характеризується виключно з позитивної сторони, відповідальний працівник.

Відповідно до довідок виданих КНП «Липовецька міська лікарня», ОСОБА_3 на обліку психіатричному кабінеті чи наркологічному не перебуває за медичною допомогою не звертався.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, майновий стан обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, має дохід у виді заробітної плати, тому суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде достатнім для виправлення обох обвинувачених.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцяти) гривень 00 коп.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_9