19.12.2024 Провадження по справі № 1-кп/940/170/24
Справа № 940/1532/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого : ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000089 від 17.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тетієва Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов?язаного, раніше судимого Рахівським районним судом Закарпатської області від 09.05.2023 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 09.05.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 34000 гривень, який набрав законної сили 09.06.2023 року та будучи письмово повідомленим 02.11.2023 року Білоцерківським РВ № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області з порядком та умовами відбування покарання у виді штрафу, з наслідками несплати штрафу та попередженим про настання кримінальної відповідальності у разі ухилення від сплати штрафу, діючи умисно, з мотивів зневаги до судового рішення та з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у виді штрафу, не сплатив вказаний штраф у повному обсязі.

07.07.2023 року ОСОБА_4 звернувся до Білоцерківського РВ № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області для надання йому розстрочки, оскільки в останнього немає можливості сплатити штраф через відсутність постійного джерела доходу. Відповідно до ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.10.2023 року ОСОБА_4 надано розстрочку щодо виплати штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень строком на 12 місяців зі сплатою рівними частинами по 2833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) гривні 34 копійки щомісячно з моменту набрання даною ухвалою законної сили, тобто до 11.10.2024 року.

Так, засуджений ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою ухилення від сплати штрафу, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та ст. 26 КВК України, без поважних причин, умисно ухилився від сплати кримінального покарання, призначеного вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 09.05.2023 року у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, маючи реальну можливість його сплатити, при цьому не вчинив жодних дій на виконання рішення суду, свої доходи у виді грошових коштів витрачав на власні потреби та станом на 11.10.2024 року сплатив лише 16600 гривень.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 389 КК України як умисні дії, що виразилися в ухиленні від покарання у виді штрафу.

У даному кримінальному провадженні 19.11.2024 року між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в цьому кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 досягнуто угоди про визнання винуватості, відповідно до якої сторони повністю погодились з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 389 КК України, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, а також погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за ч.1 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком два роки.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які, в присутності захисника, роз?яснені обвинуваченому.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити зазначену угоду та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в ній покарання.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості. ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України беззастережно визнав, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред?явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, розглянувши угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, відповідає вимогам ст.ст. 469,472 КПК України, а тому вона може бути затверджена судом, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч.2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може ініціюватися у будь-який момент після повідомленні особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про можливість затвердження угоди та призначення узгодженого угодою покарання, суд у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який визнає свою вину повністю, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, а також обставину, що пом`якшує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості, укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказана угода про визнання винуватості, укладена між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в цьому кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого в ній покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.11.2024 року в кримінальному провадженні № 0000089 від 17.10.2024 року, укладену між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в цьому кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком 2 (два) роки.

На підставі п.1-3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя : ОСОБА_7