№ 1-кп/183/2082/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Самар в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у спрощеному порядку кримінальне провадження, відомості по якому внесені 12.11.2024 року до ЄРДР за № 0000323, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, маючої на утриманні доньку-інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуваючої у декретній відпустці, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, -

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2024 року приблизно о 17.15 годині ОСОБА_8 знаходилась поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де у останньої виникла словесна сварка з ОСОБА_9 .. Під час сварки між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до останніх підбігла ОСОБА_3 у якої раптово виник умисел спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_8 ..

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 31.07.2024 року приблизно о 17.16 годині, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наблизилася до ОСОБА_8 та нанесла останній удар долонею правої руки по лівій частині обличчя, не спричинивши ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, але завдавши останній фізичний біль.

До суду надійшов обвинувальний акт з письмовою заявою, ОСОБА_3 в якій вона обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не оспорює.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, повністю згодна із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним кримінального правопорушення, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_10 , ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подала письмову заяву про розгляд обвинувального акта відносно неї у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження (а.п. 10-11). А також до обвинувального акта долучено заяву потерпілої ОСОБА_8 про те, що вона не заперечує проти розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Ухвалою суду від 15.11.2024 року за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України, призначено судовий розгляд обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не оспорюються обвинуваченою та потерпілою, про що свідчать додані до обвинувального акта письмові заяви учасників судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а її дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначеного ст. 67 КК України, не встановлено. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визначеною ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття ОСОБА_3 .

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судима, має на утриманні малолітніх дітей, неповнолітню дитину та дитину-інваліда ІІ групи, обвинувачується у вчиненні діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч. 1 ст. 126 КК України, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

З урахуванням обставин скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, його наслідків, а також обраної учасниками судового провадження позиції, викладеної у їх заявах, суд приходить до таких висновків що призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, визначений ч. 1 ст. 126 КК України, буде належною мірою відповідати особі обвинуваченої та попередженню вчинення нею нових кримінальних проступків, а призначення обвинуваченій максимального виду покарання на максимальний строк, передбачений санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1