Справа № 367/3204/20
Провадження по справі № 1-кп/367/149/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000792 від 02.04.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глубиниха, Новомосковського р-ну Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

01.04.2020 року приблизно о 05 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 правомірно перебуваючи на території ЖК «Синергія 3», за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Григорія Сковороди 11/8, достовірно усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, діючи умисно з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом для подальшого використання його у своїх особистих цілях, шляхом штучного втручання в систему запалювання транспортного засобу, завівши його та поїхавши в напрямку виїзду з м. Ірпінь, заволодів належним ОСОБА_5 транспортним засобом мопедом моделі «SPEED GEAR», синього кольору. Після цього, ОСОБА_4 залишив місце злочину, розпорядившись транспортним засобом на свій власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 6080,00 грн..

Вищевказаними діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення викладеного у даному вироку суду визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину викладеного у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились незаконному заволодінні транспортним засобом, скоїв злочин передбачений ч. 1 ст. 289 КК України.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відноситься відповідно до ст. 12 КК України до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також, судом враховується, що ОСОБА_4 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02.12.2021 року був оголошений у розшук, оскільки він ухилявся від явки до суду без поважних причин та у зв`язку із чим, провадження по даній справі було зупинене. Ухвалою суду від 11.04.2024 року було відновлено провадження по даній справі, оскільки 02.04.2024 року з ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області до суду надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 розшукано та останній відбуває покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Бориспільській виправній колонії № 119» Київської області.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 , засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2022 року за ч. 4 ст. 190 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна.

Частиною 4 статті 70 КК України встановлено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за вказаним вироком у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2022 року, вирішено, що строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання 10.07.2021 року.

Так, строк відбування покарання, за даним вироком, обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з 10.07.2021 року.

При вирішенні цивільного позову потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127, ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позивач потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Обвинувачений цивільний відповідач ОСОБА_4 , в судовому засіданні позов потерпілого визнав в повному обсязі.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не з її провини.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_5 просив суд стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 180000 гривень, яка складається з вартості нового, ідентичного, транспортного засобу, та витрат пов`язаних з відсутністю транспортного засобу, на проїзд громадським транспортом.

При визначенні розміру матеріальної шкоди заподіяної потерпілому ОСОБА_5 суд виходить з того, що позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Разом із тим, як вбачається з висновку експерта № 13-3/260 від 17.04.2020 року, ринкова вартість, станом на 01.04.2020 року, мопеда марки «SPEED GEAR», синього кольору, 2007 року випуску, становила: 6080,00 грн..

Так, суд дійшов висновку, що цивільний позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 6080 гривень 00 копійок.

Позивач також пред`явив позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 7000 гривень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, яка передбачена ст. 23 ЦК України підлягають задоволенню частково, оскільки суд вважає, що подія, яка спричинила позивачу моральну шкоду, об`єм його хвилювань, порушення його нормальних життєвих зв`язків, заподіяла моральні страждання з вини відповідача, оскільки в результаті протиправних дій ОСОБА_4 позивач був позбавлений можливості користуватись своїм транспортним засобом.

Разом із тим, суд вважає заявлену суму моральної шкоди завищеною і з врахуванням характеру і тривалістю моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює моральну шкоду у розмірі 3000 гривень, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню покласти на обвинуваченого.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень до покарання призначене даним вироком суду у виді 3 (трьох) років позбавлення волі поглинути більш суворим покаранням, призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2022 року за ч. 4 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна, і призначити остаточно до відбуття ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 10.07.2021 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в сумі 6080 (шість тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 13-3/260 від 17.04.2020 року у сумі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 35 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню два ключі, один з яких поміщено до прозорого поліетиленового пакету із боковою застібкою, талон № 587 на транспортний засіб - мопед марки «Speed Gear», викрутку з рукояткою помаранчевого кольору з чорними вставками, які поміщено до спецпакету № 7046985 повернути власнику.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1