Справа № 333/422/24
Провадження № 1-кс/333/1180/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у продовженні тримання обвинуваченого під вартою та зміну запобіжного заходу на домашній арешт

12 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі аудіо та відео фіксації, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 02.01.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Енергодар, Запорізької області, громадянину України, з вищою освітою, неодруженому, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимосу, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

У судовому засідання прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити за наявність підстав для продовження відносно обвинуваченого строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання прокурора та про задоволення клопотання обвинуваченого та адвоката ОСОБА_5 про зміну обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, виходячи з таких підстав.

Із клопотання вбачається, що СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, під процесуальним керівництвом Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя, здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000009, у ході якого встановлено, що у червні 2022 року ОСОБА_4 надав інформацію ОСОБА_6 , який як «кримінальний авторитет», тобто суб`єкт застосування підвищеного злочинного впливу, щодо можливої причетності ОСОБА_7 до незаконного збуту наркотичних засобів, ОСОБА_4 в свою чергу повинен був забрати грошові кошти у потерпілого та передати ОСОБА_6 .

З метою подальшого контролю та отримання частини доходів, за безперешкодну від злочинного світу торгівлю наркотичними засобами, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 з погрозою насильства над потерпілим висловили вимогу до ОСОБА_7 щодо оплати 30 000,00 грн. за здійснення незаконної діяльності щодо розповсюдження наркотичних засобів, якої у дійсності не існувало.

Однак у період часу з 25.07.2022 року по 02.10.2023 року, по відношенню до ОСОБА_6 , за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, внаслідок чого останній перебував в слідчому ізоляторі, та не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин які не залежали від його волі.

Після звільнення з слідчого ізоляторі, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 вирішили довести свій злочинний умисел, направлений на вимагання, внаслідок чого 07.12.2023 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, при встановленні місця знаходження потерпілого ОСОБА_7 , який перебував поблизу будинку № 49 по вул. Жуковського у м. Запоріжжі, з погрозою насильства над потерпілим, яка виразилась в демонстрації та погрози застосування предмета схожого на ніж, висловили вимогу передачі їм грошової суми в розмірі 30 000, 00 грн. до 07.01.2024 року, за здійснення незаконної діяльності щодо розповсюдження наркотичних засобів потерпілим ОСОБА_7 , якої у дійсності не існувало.

12.01.2024 року у зв`язку з невиконанням потерпілим ОСОБА_7 вимог ОСОБА_6 щодо передачі йому грошових коштів в сумі 30 000,00 грн., останній для досягнення злочинної мети, а саме вимагання грошових коштів з потерпілого ОСОБА_7 , від ОСОБА_4 , отримав інформацію щодо місця перебування потерпілого, який знаходився біля магазину «Онова» по вул. Поштовій в м. Запоріжжі, повідомив про це ОСОБА_6 .

Так, 12.01.2024 року, приблизно о 13 год. 30 хв., співучасники, маючи прямий умисел на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, без розподілу ролей, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 поблизу будинку № 41 по вул. Поштовій у м. Запоріжжі, з погрозою насильства над потерпілим та з метою здійснення морального та психологічного тиску на потерпілого, ОСОБА_6 , погрожуючи потерпілому застосуванням предмету схожого на ніж, примусив ОСОБА_7 йти з ними до безлюдного місця, розташованого в парку «Дубовий гай» по вул. Глісерній у м. Запоріжжі, потерпілий ОСОБА_7 , усвідомлюючи чисельну перевагу та реальність погроз своєму життю та здоров`ю підкорився незаконним вимогам ОСОБА_6 та інших співучасників злочину, під час слідування до вищевказаного місця ОСОБА_6 висловлював погрози фізичної розправи над потерпілим, якщо ОСОБА_7 не передасть грошові кошти в сумі 30 000,00 грн. найближчим часом, а ОСОБА_4 повернувся до адреси де знаходився потерпілий з метою забрати грошові кошти ОСОБА_7 .

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 189 КК України.

12.01.2024 року о 16 год. 07 хв. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

13.01.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

15.01.2024 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя підозрюваному було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.03.2024 року включно.

11.03.2024 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя підозрюваному було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13.04.2024 року.

09.04.2024 року за вищевказаними матеріалами кримінального провадження закінчено досудове розслідування та скеровано обвинувальний акт до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

11.04.2024 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя визначено склад суду, який буде здійснювати судовий розгляд, підготовче засідання призначено на 18.04.2024 року.

Разом з тим, строк тримання під вартою ОСОБА_4 завершується 13.04.2024 року, а підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні не проведено.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» від 18.10.2022 року № 2690-IX, який набув чинності 06.11.2022 року, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України (в редакції Закону № 2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Частиною шостою ст. 199 КПК України (в редакції Закону № 2690-IX) передбачено у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати к лопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Отже, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання (до проведення підготовчого судового засідання) звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідчому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

У наведених нормах Закону законодавцем застосовано формулювання «до початку підготовчого судового засідання» (ч. 1 ст. 176 КПК України) та «до проведення підготовчого судового засідання» (ч. 6 ст. 199 КПК України).

Таким чином, аналіз положень статей 176, 199 КПК України (у редакції Закону № 2690-IX), у взаємозв`язку з положеннями ст. 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках, коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

Підготовче засідання у даному кримінальному провадженні судом не призначено, а строк дії запобіжного заходу застосованого відносно ОСОБА_4 спливає, а відтак розгляд і вирішення клопотання прокурора, на даному етапі, віднесено до повноважень слідчого судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, таке клопотання має містити, окрім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, тільки в разі розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд застосовуючи відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно з ч. 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Положеннями ч.ч. 1-2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Отже, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Слідчий суддя враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слідчий суддя вважає, що прокурор не довів, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому суд приходить до висновку, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Разом з цим, враховуючи складність справи, слідчий суддя приходить до висновку, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою не викликано необхідністю і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченим незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні та вчиняти інші або аналогічні кримінальні правопорушення, зі ступені тяжкості інкримінованих йому злочинів та вищенаведених судом відомостей про особу обвинуваченого.

Суд також вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 197, 199, 372 КПК України КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду у визначений час;

- не відлучатися з Запорізької області без відома та дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із особами, визнаними потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні, крім випадків спілкування з ними під час здійснення процесуальних дій;

- здати на зберігання до органів міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу для виконання передати до відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення по питаннях, які пов`язані з виконанням покладених на нього обов`язків.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на прокурора.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1