Провадження № 11-сс/4808/13/25
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2024 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 10 лютого 2025 року включно в межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в період з 21:00 години вечора до 06:00 години ранку кожної доби; зобов`язати ОСОБА_8 дотримуватись обов`язків, передбачених п.п.1-4 ч.5 ст. 194 КПК України.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необ`єктивною, оскільки слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не дотримався вимог, передбачених ст. 183 КПК України, надав невідповідні висновки обставинам досудового слідства в даному кримінальному провадженні і допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, захисник посилається на те, що орган досудового розслідування не надав до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою будь-які матеріали чи інформацію, які б доводили не просто події злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а наявність тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 . При цьому, додану до матеріалів довідку КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» вважає неналежним та недопустимим доказом у кримінальному провадженні щодо доведення ступеня тілесних ушкоджень та характеру їх заподіяння. Таким чином, має місце суто припущення щодо можливої наявності в потерпілого тяжких тілесних ушкоджень, які могли бути заподіяні в ході подій 13 грудня 2024 року. Разом з тим, слідчий суддя зовсім не навів пояснення підозрюваного ОСОБА_8 щодо того, що група нетверезих осіб свідок ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_10 , вчиняючи хуліганські дії напали на нього, коли він проходив поряд з ними. А тому дії, ОСОБА_8 були пов`язані виключно із необхідною обороною, та включали в себе тільки один захисний удар в напрямку потерпілого, від якого той впав, та вже при падінні останній міг отримати певні тілесні ушкодження.

Сторона захисту вважає, що наведені в клопотанні ризики не доведені будь-якими доказами. Водночас ризик можливого продовження підозрюваним неправомірної поведінки спростовується тією обставиною, що ОСОБА_8 раніше не судимий. Також ОСОБА_8 невідоме місце проживання потерпілого, свідків і він не збирається на них жодним чином впливати, оскільки зацікавлений в об`єктивному розслідуванні кримінального провадження, розуміє відповідальність за незаконний вплив на них.

Стверджує, що слідчим суддею не враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Просить врахувати те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, є інвалідом, має постійне місце проживання та праці, за якими позитивно характеризується, бере активну участь у громадському житті.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003096 від 14.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

15 грудня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Дослідивши клопотання слідчого та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано встановив підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити неправомірну поведінку.

Твердження захисника щодо недоведеності прокурором ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 є непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

Обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини про те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, є інвалідом, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, раніше не судимий, враховуючи стадію досудового розслідування, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів приймає до уваги заяву потерпілого ОСОБА_10 від 08.01.2025 року про відшкодування шкоди, примирення з підозрюваним та відсутність до нього матеріальних і моральних претензій, однак вважає, що правова позиція потерпілого, у даному випадку, не впливає на визначення запобіжного заходу, який обирається з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у вигляді домашнього арешту суд апеляційної інстанції не вбачає.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано не визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки відповідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, якщо кримінальне правопорушення вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування, що має місце в даному випадку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5