ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/477/25 Справа № 192/2904/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні доповнену апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про застосування положень ч. 2 ст. 74 КК України щодо засудженого

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

встановив:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи « Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із відсутністю призначеного покарання.

Відмовляючи у задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21) Міністерства юстиції України суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року за вчинення 19 квітня 2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме крадіжки на суму 3100 гривень, сума викраденого становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 2270 гривень, що є кримінальним правопорушенням злочином кримінальна караність якого не усунена, тому суд першої інстанції зробив висновок, що підстав для застосування положень засудженого ст. 74 КК України не має.

Суд першої інстанції вказав, що суд за місцем виконання вироку уповноважений вирішувати питання щодо вироку, який виконується за місцем ого територіальної юрисдикції, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2022 року не виконується на території територіальної юрисдикції Солонянського районного суду Дніпропетровської області, і тому суд першої інстанції зробив висновок, що суд позбавлений права вирішувати питання, які виникають при його виконанні.

У доповненій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» щодо засудженого ОСОБА_8 та вважати ОСОБА_8 засудженим вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, без застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд першої інстанції повинен був виконати вимоги, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 2 та ч. 4 ст. 34 КПК України, а не відмовляти засудженому у його звільненні від призначеного судом покарання за діяння, караність якого законом усунена.

Зазначив, що вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України. На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року остаточно призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Вказує, оскільки ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.03.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України, то ОСОБА_8 вважається засудженим лише за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, без застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважає, що вищевказані вироки на теперішній час фактично виконуються ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)». Відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року ОСОБА_8 скоїв крадіжку 05 лютого 2022 року на суму 747 грн. 31 коп., що становить у 2022 році менше ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вказане діяння декриміналізовано та підпадає під дію положень ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України.

Таким чином, прокурор вважає, що суд першої інстанції мав би звільнити засудженого від призначеного покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року, оскільки початком строку відбування ОСОБА_8 є 05.02.2022 року а кінцем строку відбування покарання є 05.02.2024 року, що свідчить про те, що ОСОБА_8 вже фактично відбув призначене йому покарання в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор ОСОБА_9 підтримав доповнену апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевірши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Так, за приписами п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що розгляд питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, не належить до його повноважень, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та підставою для скасування судового рішення та прийняття судом апеляційної інстанції свого рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого кримінальна відповідальність за статтею 185 може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМДГ.

А тому, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтею 185 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 1 цієї статті визначено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2022 року за ч.3 ст.185 КК України за вчинення 05 лютого 2022 року вказаного кримінального правопорушення.

Розмір завданої шкоди за наведеним вироком складає 747 грн. 31 коп., яка є меншою ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, наведене вище вчинене ОСОБА_8 діяння декриміналізовано та підпадає під дію положень ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2022 року, остаточно призначено покарання у виді 3 років та 2 місяців позбавлення волі.

При цьому, за вказаним вироком ОСОБА_8 засуджений за вчинення 19 квітня 2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме крадіжка вчинена повторно.

Таким чином, в цій частині не можуть бути застосовані положення ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, однак при цьому підлягають застосуванню в іншій частині, щодо приєднаного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Як встановлено, ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» виконується вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2022 року та вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 21.03.2022 року.

А тому, суд першої інстанції повинен був, з урахуванням вимог ст.ст. 537, 539 КПК України, Закону України № 3886-IX та положень ст.ст. 5, 74 КК України, негайно звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 21.03.2022 року за ч.3 ст. 185 КК України, у зв`язку із відсутністю призначеного покарання та вважати ОСОБА_8 засудженим лише за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2022 року за ч.2 ст. 185 КК України без застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою задовольнити подання начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» про звільнення від покарання щодо засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Доповнену апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання щодо засудженого ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» про звільнення від покарання щодо засудженого ОСОБА_8 .

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_8 , від покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська від 21 березня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із відсутністю призначеного покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4