Справа № 338/1342/19
Провадження № 11-кп/4808/516/24
Категорія ч. 1 ст. 119 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000203 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2024 року звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №000203 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.119 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрито.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування 250000 грн моральної шкоди залишено без розгляду, роз`яснивши право потерпілої заявити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2024 року, справу направити для продовження судового розгляду до Богородчанського районного суду.

Вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу на те, що у травні 2022 року захисником ОСОБА_8 було подано клопотання про зупинення судового слідства у справі у зв`язку з мобілізацією обвинуваченого 29 квітня 2022 року до лав ЗСУ. Вважає, що вказана обставина є підставою для зупинення перебігу строку давності. Крім того, ОСОБА_8 декілька раз безпідставно не з`являвся у судові засідання, що свідчить про його намагання затягнути судовий розгляд з наміром уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, посилається на неповноту судового розгляду, оскільки в провадженні залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Зокрема, судом не досліджено належним чином висновок судово-медичної експертизи №440-Д, відповідно до якого кількість зовнішніх тілесних ушкоджень голови та тіла ОСОБА_12 мало місце не менше 9 фізичних контактів тупих твердих предметів, які спричинили в майбутньому падіння, а через певний час призвели до смерті ОСОБА_12 . Також, судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит свідків, дослідження доказів та вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин справи. Зауважує, що 31.10.2019 року представником потерпілої ОСОБА_11 було подано клопотання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, однак орган досудового розслідування відмовив у його задоволенні, не надавши належної правової оцінки.

Під час апеляційного розгляду:

- представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника потерпілої, а ухвалу суду залишити без змін;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення в даному кримінальному провадженні вказані вимоги закону були дотримані.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Розділом ІХ КК України, до них в тому числі належить звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, що мав місце 31 серпня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, є нетяжким злочином, оскільки санкція цієї статті передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

На момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за злочин, у якому він обвинувачувався сплинув, оскільки з часу його вчинення до винесення судового рішення минуло більше п`яти років. У зв`язку з цим, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом було з`ясовано думку прокурора, потерпілої та її представника щодо можливості звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності. Також судом було перевірено відповідно до вимог статті 49 КК України перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за інкримінований йому злочин.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

При цьому, стаття 49 КК України не передбачає наявність згоди потерпілого як обов`язкової умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд приймає до уваги лише тяжкість вчиненого злочину, строк його вчинення та відсутність підстав для зупинення чи перерви перебігу давності.

Сплив строків давності є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 року (справа № 730/67/16-к) за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Застосовуючи вищевказану правову позицію Верховного Суду, колегія суддів враховує, що ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України закріплений принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, за якими ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Крім того, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зокрема, ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

Приймаючи до уваги позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , який клопотав про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України зобов`язаний був невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що повністю визнає вину у вчиненні правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 119 КК України за обставин, які встановлені органом досудового розслідування та розуміє, що закриття кримінального провадження за строками давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою, яка виправдовує його у вчиненні правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 підлягав звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 119 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закриттю.

При цьому, в мотивувальній частині оскарженої ухвали зазначено про те, що суду не надано відомостей про факт ухилення обвинуваченого від досудового слідства, суду чи факт вчинення ним іншого кримінального правопорушення, а навпаки довідкою від 20 вересня 2024 року сектору інформаційної підтримки Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області підтверджується відсутність відомостей про судимість.

Таким чином, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2,3 ст.49 КК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Колегія суддів зауважує, що в ухвалі суду першої інстанції були викладені фактичні обставини справи так, як вони були викладені в обвинувальному акті, а судом лише констатовано те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вбивстві, вчиненому через необережність. Зокрема, виходячи з встановлених органом досудового розслідування обставин, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, о 00 год 30 хв 31 серпня 2019 року, під час конфлікту, який виник на проїзній частині дороги біля магазину «ПродПромТовари», що на вул. Лесі Українки, 153 у с. Бабче Богородчанського (тепер Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, з односельцем ОСОБА_12 , 1960 року народження, умисно наніс ОСОБА_12 один удар кулаком в обличчя, від якого останній впав та вдарився головою об кам`янисто-гравійну поверхню дороги. Від нанесення ОСОБА_8 удару кулаком в обличчя та падіння ОСОБА_12 , останній отримав тяжкі тілесні ушкодження як такі, що є небезпечними для життя в момент спричинення. Внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами над, під оболонки, в речовину головного мозку, забою головного мозку, перелому кісток основи та склепіння черепа, крововиливу в пазуху клиноподібної кістки, яка ускладнилась менінгітом та розвитком гострої мозкової недостатності, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 помер у приміщенні Івано-Франківської ОКЛ.

Таким чином, судом першої інстанції, перевіривши наявність обставин, передбачених ст. 49 КК України, встановивши умови і підстави визначені законом України про кримінальну відповідальність, обґрунтовано звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження стосовно нього.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілої не містить переконливих та належним чином обґрунтованих доводів щодо необхідності її задоволення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2024 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5