Центральний районий суд м. Миколаєва
справа № 490/3642/23
У Х В А Л А

30 січня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з вищою освітою, працював до затримання директором КП ММР "Миколаївська ритуальна служба", не одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

29.01.2025 року прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави обвинуваченому ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначено, що досудовим розслід:іуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у період воєнного стану надавав представнику спеціальних служб Російської Федерації з позивним « ОСОБА_8 », який користується обліковим записом (акаунтом), зареєстрованим з абонентського номеру НОМЕР_1 з нікнеймом « ОСОБА_9 », допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, шляхом передачі за допомогою месеиджеру «Telegram» наявної в його розпорядженні інформації про:

- щодо кількості загиблих військовослужбовців Збройних Сил України, похованих на кладовищах м. Миколаєва за окремі проміжки часу, в загальному

- з 29.09.2022 року по 10.10.2022 року, із зазначенням їх персональних даних - ПІБ, дат народження, дат смерті, приналежність до військової частини;

- персональні відомості щодо військовослужбовців Служби безпеки України та Національної гвардії, працівників прокуратури. Національної поліції, в тому числі колишніх;

- заходи із забезпечення контролю під час проїзду через блокпости на території м. Миколаєва;

- розташування блокпостів у м. Миколаєві, шляхом зазначення їх місцезнаходження у застосунку «Google карты» із позначенням географічних координат та відправлення скриншотів із такою інформацією, у тому числі визначивши можливі шляхи об`їзду частини з таких блокпостів;

- захисного озброєння Збройних Сил України (засобів маскування) - радіолокаційних кутових відбивачів для імітації, розміщених у м. Миколаєві на водному дзеркалі річки Південний Буг паралельно з Варварівським мостом з південної його сторони, в тому числі самостійно виготовленого під час пересування по вказаному об`єкту інфраструктури під керуванням автомобілю «Volkswagen Touareg», д.н. НОМЕР_2 , відеозапису із зображенням зазначеного захисного озброєння за допомогою мобільного телефону «Samsung SlOe» та скриншоту у застосунку «Google карты» із зазначенням місця розташування;

- розташування барж, що використовуються як надводні фортифікаційні споруди в акваторії порту ТОВ СП «НІБУЛОН» ріки Південний Буг.

Крім того, слідством встановлено, що ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав в автомобілі «Volkswagen Toureg» з д.н.з. НОМЕР_2 гладкоствольний самозарядний пістолет калібру 9 мм Р.А., виготовлений способом саморобної переробки стартового пістолета «Stalker-MOD. 914-S» номер « НОМЕР_3 », калібру 9 мм Р.А.К., виробництва «Atak Silah San. Tic. Ltd. Sti.», Туреччина, a також корпус наступальної осколкової ручної гранати РЕД-5 промислового виготовлення військового призначення з маркуванням «РЕД-5 Д-33-72-Т» , що містить вибухову речовину - тротил.

21.10.2022 року о 10 год. 19 хв. ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.

28.04.2023 року за результатами досудового розслідування на підставі зібраних доказів прокурором було затверджено обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальтних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, перебуваючи на волі, зможе:

> переховуватися від суду (ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, ОСОБА_5 на даний час обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких відповідно до ст. 12 КК України, та за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі. Крім того, обвинувачений, знаючи про те, що на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією країни агресора рф та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, що унеможливить його розшук, створює ризик переховування останнього на цих територіях.

> знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України). На даний час органом досудового розслідування не вдалось віднайти та вилучити один з мобільних терміналів, з якого ОСОБА_5 надсилав представнику спецслужб РФ списки загиблих військовослужбовців ЗСУ. При цьому, згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчиняв дії, направлені на видалення відомостей з особистого листування між ним та представником спецслужб РФ.

> незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні (ризик, передбачений п. З ч. 1 ст. 177 КПК України). На вказаний ризик вказує те, що одним із свідків у кримінальному провадженні є працівниця КП ММР «Миколаївські ритуальні послуги» - ОСОБА_10 , на яку ОСОБА_5 , враховуючи його процесуальну поведінку та інші ризики, може впливати, в тому числі щодо зміни своїх показань.

> вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, зважаючи на характер злочинних дій, у яких обвинувачується ОСОБА_5 , та ту обставину, що його злочинна діяльність була припинена лише за втручання правоохоронних органів, про що свідчить виявлене під час затримання 21.10.2022 та зафіксоване в протоколі, переписка в месенджері "Telegram" між ОСОБА_5 та особою, що підписувалась - «ОСОБА_9». Останнє повідомлення від 21.10.2022, щодо портів.

Також, приймаючи до уваги те, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі на частині території Миколаївської області (тимчасово окупованою залищається Кінбурнська коса, Миколаївського району, Миколаївської області). Поряд з цим, по всій території України діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб (Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджений Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ). Також, Миколаївська область та місто Миколаїв, зважаючи на своє географічне розташування, а саме безпосередню близькість до лінії бойового зіткнення, постійно готується до оборонних дій, що зумовлює часте переміщення містом особового складу ЗСУ та військової техніки.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 на підстави ухвали суду спливає 14.02.2025 року, однак ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків. Зокрема, запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.Застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, вказав, що ризики які були підставами для обрання та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не зменшились та продовжують існувати на сьогоднішній день.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що прокурором не надано підтверджень на зазначені ризики, тому вважає обставини викладені в клопотанні недоведеними та просив в задоволенні клопотання відмовити. Просив визначити розмір застави відносно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечував та підтримав думку свого захисника. Крім того вказав, що прокурор не надає будь яких доказів на підтвердження ризиків. Також вказав, що він має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності за роки трудової діяльності має заохочення, а тому доводи прокурора вважає безпідставними.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до таких висновків.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Так, під час досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого судом не встановлено.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника та обвинуваченого, однак не вважає їх беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Так, суд приходить до висновку, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуєтьсяі на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, мета вчинення кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується і щодо яких йому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування).

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання на строк від п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаними про покарання, яке загрожує в разі визнання винними за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території.

Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі зможе продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, оскільки має стійкі проросійські погляди та зважаючи на той факт, що РФ продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі поблизу міста Миколаєва та на частині території Миколаївської області, по всій території України діє воєнний стан. Існує ризик, що підозрюваний може продовжити здійснювати дії направлені на шкоду Національній безпеці України. Також, триває постійна підготовка до оборони Миколаївської області від можливих військових атак ворога, що включає в себе в тому числі переміщення особового складу ЗСУ та техніки вулицями міста та області. Крім того, необхідно врахувати, що злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена лише за втручання правоохоронних органів.

На думку суду, зазначеним ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, а саме:

- особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, на данний час, як вказав у судовому засіданні він не працює, тож не має законного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, тому він не може заслуговувати на довіру суду;

- особиста порука, оскільки, відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків;

- домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання отримає можливість вільного використання засобів зв`язку (мобільний телефон, інтернет, тощо), які зможе використати для подовження або вчинення нових злочинів, а також впливу на свідків у кримінальному провадженні, тож перебування на домашньому арешті не буде сприяти припиненню незаконної діяльності;

- застава, в розмірах передбачених ст. 182 КПК України, враховуючи наслідки діяння в якому обвинувачується ОСОБА_5 відносно основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, не зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

Доводи обвинуваченого та захисника в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає не достатніми, оскільки вони не підтверджуються доказами та не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідних для тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 615 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 30.03.2025р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3