Справа № 158/2815/23
Провадження № 1-кп/0158/20/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0001291 від 05.05.2023 року про обвинувачення:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Ківерцівського районного суду Волинської області надійшли матеріали кримінального провадження №0001291 від 05.05.2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.05.2023 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись разом із ОСОБА_6 на вулиці 5-го лютого у с. Кульчин Луцького району Волинської області біля ОСОБА_9 , діючи умисно, під час словесної суперечки наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 і один удар ногою в ділянку грудної клітки ОСОБА_9 , після чого його дії були припинені ОСОБА_10 , яка підійшла до вказаних осіб.

03.05.2023 року приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , знаходячись в лісовому масиві, розташованому поблизу с. Кульчин Луцького району Волинської області, діючи групою осіб, керуючись прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи неправомірність своїх дій, умисно нанесли удари в обличчя і тулуб ОСОБА_9 , зокрема ОСОБА_5 наніс декілька ударів кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 , ОСОБА_6 наніс один удар лівою ногою в ліву сторону тулуба ОСОБА_9 , внаслідок чого ОСОБА_9 впав на спину, після цього ОСОБА_5 і ОСОБА_6 умисно нанесли удари ногами в ліву сторону тулуба і обличчя ОСОБА_9 , ОСОБА_5 наніс один удар правою ногою в грудну клітку ОСОБА_9 , який після цього втратив свідомість.

Внаслідок вказаних дій групи осіб у складі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя: закрита травма грудної клітки з переломами 2-9 ребер зліва, колабуванням / спадання / лівої легені, пневмо-гемотораксом, пневмомедіастінумом / наявність повітря в середостінні /, зміщенням органів середостіння вліво, підшкірною емфіземою шиї та грудної клітки; тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (для загоєння необхідний час більше 21 доби): забій шийного відділу хребта з зламом остистого відростка 7-го шийного хребця; легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я: закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку, забій лівої нирки, рана нижньої повіки зліва; легкі тілесні ушкодження: гематоми навколо обох очей, чим вчинили заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 визнав та показав суду, що 03.05.2023 року, близько 19 год. керуючи автомобілем марки «Ауді-100», разом із ОСОБА_6 , на АДРЕСА_2 , помітив ОСОБА_9 з яким напередодні у нього був конфлікт. Вийшовши з автомобіля, в ході спілкування з останнім наніс йому два удари в обличчя та грудну клітку. Після чого на дорогу вибігла ОСОБА_10 , яка почала кричати та розбороняти їх. Пізніше, вони усі разом сіли у автомобіль та вирішили поїхати у лісовий масив с. Кульчин, щоб випити спиртні напої та примиритися. Приїхавши до лісового масиву, вживав разом із ОСОБА_9 спиртні напої, в ході вживання яких, у них знову виник конфлікт. В подальшому у них з ОСОБА_9 зав`язалася бійка. Точну кількість нанесених ним ударів ОСОБА_9 він не пам`ятає, зазначив, що удари наносив як руками так і ногами. Також вказав, що в ході нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , останній неодноразово падав на землю та на пні. Через деякий проміжок часу, їх розборонив ОСОБА_6 та вони разом поїхали на автомобілі з місця події, а потерпілий ОСОБА_9 залишився у лісовому масиві. Крім того зазначив, що ОСОБА_9 в ході бійки свідомості не втрачав, тілесні ушкодження останньому наносив виключно сам, при цьому ОСОБА_6 їх розбороняв. На наступний день він разом з ОСОБА_11 на автомобілі марки «Ауді-100» перебували у лісовому масиві с. Кульчин (в іншому місці), де у них поламався автомобіль, внаслідок чого вони його там залишили. У вчиненому щиро розкаявся, матеріальну шкоду потерпілому відшкодував, примирився з останнім та просив суворо не карати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав покази свого підзахисного, просив перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та суворо не карати останнього.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не визнав та показав суду, що 03.05.2023 року, близько 19 год. він разом з ОСОБА_5 , який керував автомобілем марки «Ауді-100, на вул. 5 го лютого, що в с. Кульчин, Луцького району Волинської області, помітили ОСОБА_9 з яким у ОСОБА_5 напередодні був конфлікт. Зупинившись біля нього, вийшовши з автомобіля, ОСОБА_5 наніс йому один чи два удари, від яких останній впав на землю. Пізніше до них підбігла ОСОБА_10 , яка почала кричати та розбороняти їх, внаслідок чого вони усі разом сіли у автомобіль та вирішили поїхати у лісовий масив с. Кульчин, щоб випити спиртні напої та примиритися. При цьому, потерпілого ОСОБА_9 силою у транспортний засіб ніхто не тягнув, він сів у автомобіль добровільно. Приїхавши до лісового масиву, він не пам`ятає чи ОСОБА_5 вживав спиртні напої. В ході спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 знову виник конфлікт, в ході якого зав`язалася бійка, внаслідок якої останні неодноразово падали на землю та на пні, піднімалися та знову падали. Через деякий проміжок часу, він сказав ОСОБА_5 , щоб той зупинився. Після закінчення бійки він підняв ОСОБА_9 та запитав чи з ним усе в порядку, на що останній відповів, що так і вказав, що залишиться у лісовому масиві. Також вказав, що ОСОБА_9 в ході бійки свідомості не втрачав, тілесні ушкодження останньому наносив виключно ОСОБА_5 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав покази свого підзахисного та просив визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні 25.03.2024 року показав суду, що 03.05.2023 року, близько 19 год. він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння повертався з роботи. На вулиці 5-го лютого у с. Кульчин Луцького району Волинської області його наздогнали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та почали вимагати повернути їм гроші, на що він відмовив, оскільки нічого їм не винний. В ході спілкування ОСОБА_5 наніс йому два удари в обличчя та в грудну клітку. Після чого, до них підбігла сусідка ОСОБА_10 , яка почала їх розбороняти. Пізніше, у присутності ОСОБА_10 , він самостійно сів в автомобіль та разом із обвинуваченими поїхали на автомобілі марки «Ауді-100», за кермом якого перебував ОСОБА_5 . Приїхавши на вказаному авто до лісового масиву, поблизу с. Кульчин Луцького району Волинської області, ОСОБА_5 вивів його з автомобіля та почав наносити удари, від яких він впав на землю. Зазначив, що удари наносилися близько 30 хв., від чого він втратив свідомість. Окрім того, в ході нанесення йому ударів, чув, як ОСОБА_6 казав ОСОБА_5 зупинитися, щоб не забити. Прийшовши до свідомості, близько 06 год. ранку наступного дня, він вийшов з лісу і зайшов до першого ж будинку, де проживав ОСОБА_12 та попросив останнього спочатку завезти його в лікарню, а потім передумав та просив зателефонувати до матері та завезти додому. Приїхавши за адресою місця проживання, його мати ОСОБА_4 завела його до кімнати та поклала на ліжко. Крім того, потерпілий вказував, що почував себе дуже погано, оскільки боліло тіло з лівої сторони та голова. Також зазначив, що пізніше приїхала додому його мати ОСОБА_4 та швидка медична допомога, яка його госпіталізувала до лікарні.

Разом з тим, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що не бачив, щоб обвинувачений ОСОБА_6 наносив йому в лісовому масиві удари, однак ствердно вказав, що обвинувачений ОСОБА_5 , як на вулиці 5-го лютого, що у с. Кульчин так і в лісовому масиві наносив йому удари. Окрім того, потерпілий зазначив, що напередодні вказаних подій (близько 2 дні до того), у нього із ОСОБА_5 виник конфлікт, під час розпивання спиртних напоїв.

В подальшому, потерпілий ОСОБА_9 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що він з обвинуваченими примирилися, збитки йому відшкодовано, жодних претензій до останніх немає.

Залучена в ході розгляду кримінального провадження, на підставі ст. 55 КПК України, потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні від 20.12.2024 року зазначила, що їй відомо, зокрема від ОСОБА_10 що її сину ОСОБА_9 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , просила суворо покарати останніх. При цьому зазначила, що очевидцем самих подій вона не була.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 (ухвалою суду від 20.12.2024 року залучена у якості потерпілої), яка являється матір`ю потерпілого ОСОБА_9 показала суду, що 04.05.2023 року близько 06 год. 30 хв. до неї зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що її сина побили та він із лісу прийшов до нього. Через декілька хвилин ОСОБА_12 привіз автомобілем додому сина ОСОБА_9 , який був вимазаний та побитий (обличчя в крові). Вона завела його додому та поїхала на роботу. Перебуваючи на роботі зателефонувала до доньки ОСОБА_4 , яка повідомила, що ОСОБА_9 не добре, тяжко дихає. Внаслідок чого вона відпросилася з роботи та поїхала додому, де викликала швидку медичну допомогу, яка госпіталізовала останнього. В подальшому ОСОБА_9 повідомив їй, що його побили ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та залишили у лісі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав суду, що вранці 04.05.2023 року, близько 06 год. ранку на територію його домоволодіння прийшов ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та був побитий. На запитання хто його побив зазначив, що непамятає. Просив зателефонувати до матері та завезти додому. Підвізши останнього додому на подвір`ї стояла його матір ОСОБА_4 , яка побачивши сина сказала: «Як ви мене замахали», та забравши його до будинку поїхала на роботу. Також свідок зазначив, що на території його домоволодіння розміщенні відеокамери із аудіозаписом, відео з якого були вилучено працівниками поліції.

Також, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала суду, що 03.05.2023 року близько 19 год., була очевидцем того, як біля її домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_6 наніс один удар ногою в грудну клітину ОСОБА_9 , який впав на землю. Після чого підбігши на місце події почала сваритись із ними та запитувала навіщо він його б`є, на що ОСОБА_5 відповів що ОСОБА_9 винен грошові кошти, що останній спростовував. В подальшому, ОСОБА_9 сів у автомобіль з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та поїхали в невідомому напрямку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав суду, що орієнтовно за три дні до вказаний обставин разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вживали спиртні напої, де у останніх винник між собою конфлікт, внаслідок чого вони розійшлись. Також вказав, що бачив ОСОБА_9 03.05.2023 року, на якому тілесні ушкодження були відсутні. 04.05.2023 року близько 10 год. ранку до нього зателефонувала сестра ОСОБА_9 ОСОБА_4 , яка повідомила, що її брата побили. Прийшовши до нього додому побачив, що останній був побитий (обличчя), тяжко дихав та про події його побиття нічого не повідомив, бо не міг говорити.

Свідок ОСОБА_14 , який не був очевидцем події, у судовому засіданні показав, що його батько ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та був власником автомобіля марки «AUDI 100», д.н.з. « НОМЕР_2 », 1985 року випуску, який ним було продано.

Також, допитана у судовому засіданні слідча ОСОБА_16 показала суду, що по даному кримінальному провадженні, разом із оперуповноваженим ОСОБА_17 встановлювали свідків події. Останнім у домоволодінні ОСОБА_12 було скачано на флеш-носій дані з відеоспостереження, однак по невідомій причині дане відео відсутнє у матеріалах кримінального провадження.

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були понятими у проведенні слідчого експерименту від 30.06.2023 року, кожен зокрема, показали суду, що в ході слідчого експерименту, який проходив на вулиці в лісі велася відеофіксація, за участю ОСОБА_9 та слідчого. У період проведення даної слідчої дії ОСОБА_9 на манекені відтворював події та показував, як один із обвинувачених (точно не пам`ятають по прізвищі) наносив його тілесні ушкодження.

Стороною обвинувачення для підтвердження вини вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України було подано ряд наступних письмових доказів, які були безпосередньо дослідженні у судовому засіданні, зокрема:

- протокол прийняття усної заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 04.05.2023 року, відповідно до якого, 03.05.2023 року, близько 19 год. по АДРЕСА_2 , місцеві мешканці ОСОБА_20 та ОСОБА_21 умисно нанесли ОСОБА_9 тілесні ушкодження, після чого продовжили йому нанесення тілесних ушкоджень у лісовому масиві поблизу с. Кульчин, куди його відвезли автомобілем /т.1, а.с.218/;

- акт про застосування службового собаки від 04.05.2023 року, відповідно до якого, службова собака взяла слід від автомобіля та попрямувала до неасфальтованої ділянки дороги, через лісосмугу, не загубила слід /т.1, а.с.219/;

- протокол огляду місця події від 05.05.2023 року, з ілюстрованою фототаблицею до доданих відеозаписом, відповідно до якого, на території лісового масиву, поблизу с. Кульчин, з геолокацією: 50.8262610, 25.3217912 виявлено автомобіль марки «Ауді 100», д.н.з. « НОМЕР_2 », сірого кольору, двигун якого не заведений, з відкритими дверцятами, окрім водійського у якому виявлено та вилучено наступні об`єкти: волосину, яка знаходилась біля правого плеча сидіння автомобіля; сліди речовини бурого кольору, які знаходились на зовнішній поверхні заднього правого порогу, на середині та внутрішній поверхні скла задніх правих дверей в нижній правій частині і на пластикові ставці дверей, які упаковані у паперовий пакет; сліди речовини бурого кольору, які знаходились на внутрішній поверхні задніх лівих дверей, на поверхні обшивки посередині біля ручки скло підіймача, на зовнішній поверхні заднього лівого порогу, які упаковані у паперовий пакет; частини волосин, які знаходились на задніх правих дверях зсередини на поверхні скла біля пластикової вставки, які упаковані у паперовий пакет; змив із зовнішньої поверхні ричага перемикання передач, який упаковано у паперовий пакет; змиви, які зроблені з зовнішньої поверхні лівої і правої частин керма, які упаковані у паперовий пакет; сліди речовини бурого кольору, які знаходились на підлокотнику між передніми сидіннями на зовнішній поверхні пришитого ремінця і біля нього, які упаковані у паперовий пакет; пачку стіків до сигарет «Heets» зі стіками всередині, окуляри чорного кольору; баночки з клеєм; запальничку; електронну сигарету чорного кольору, ручний секатор; пачку зі стіками та електронну сигарету, які виявлені в бар дочку та упаковані у паперовий пакет; п`ять недопалків сигарет марки «Вінстон», які знаходились в попільниці біля ричага коробки перемикання передач, які упаковані у паперовий пакет; сліди рук, які виявлено на зовнішній поверхні верхньої правої частини водійських дверей та на зовнішній поверхні етикетки на пляшці мінеральної води (2 штуки), які упаковані у паперовий пакет, автомобіль марки «AUDI 100», д.н.з НОМЕР_2 /т.1, а.с.220-226/;

- протокол огляду місця події від 05.05.2023 року, відповідно до якого на земельній ділянці, яка прилягає до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на якій знаходиться паркан із зварюваної сітки на якому виявлено та вилучено за допомогою бавовняного аплікатора сліди РБК /т.1, а.с.231-233/;

- заява ОСОБА_22 про добровільну видачу речей ОСОБА_5 від 05.05.2023 року /т.1, а.с.248/;

- протокол огляду місця події від 05.05.2023 року з ілюстрованою фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_22 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , добровільно видала речі сина ОСОБА_5 , а саме: куртку-бушлат (піксель), штани (піксель), сині шорти /т.2, а.с. 1-6/;

- заява ОСОБА_23 про добровільну видачу речей ОСОБА_6 від 05.05.2023 року /т.2, а.с.7/;

- протокол огляду місця події від 05.05.2023 року з ілюстрованою фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_23 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно видав речі сина ОСОБА_6 , а саме: кросівки, джинси, вітровку синьо-білого кольору, кофту кольором «хакі», вітровку зеленого кольору, шорти зеленого кольору, футболку синього кольору /т.2, а.с.8-14/;

- протокол огляду предмету з ілюстрованою фототаблицею від 04.07.2023 року, відповідно до якого слідчим оглянуто предмети, які були виявлено та вилучено 05.05.2023 року під час затримання та проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 /т.2, а.с.20-38/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.06.2023 року, з доданим до нього відеофіксацією слідчої дії, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_9 в присутності слідчого та понятих, за допомогою манікена відтворив подію, яка мала місце 03.05.2023 року близько 21 год. /т.2, а.с.43-45/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 22.06.2023 року, з доданим до нього відеофіксацією слідчої дії, відповідно до якого, свідок ОСОБА_10 в присутності слідчого та понятих відтворила подію, яка мала місце 03.05.2023 року близько 19 год., за адресою: с. Кульчин, вул. 5 лютого, Луцького району Волинської області, за участю ОСОБА_9 та ОСОБА_5 /т.2, а.с.47-49/;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.06.2023 року, відповідно до якого вилучено медичну картку амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /т.2, а.с.104-106/;

- висновок експерта судово-медичної експертизи №359 від 29.06.2023 року, відповідно до якого, ОСОБА_9 отримав слідуючі ушкодження: закрита травма грудної клітки з переломами 2-9 ребер зліва/ конкретна анатомічна локалізація не вказана/, колабуванням / спадання / лівої легені, пневмо-гемотораксом, пневмомедіастінумом / наявність повітря в середостінні /, зміщенням органів середостіння вліво, підшкірною емфіземою шиї та грудної клітки; забій шийного відділу хребта з зламом остистого відростка 7-го шийного хребця; закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку, забій лівої нирки, рана нижньої повіки зліва; гематоми навколо обох очей. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в характері ушкоджень не відобразились, цілком можливо при обставинах та в час вказаних у постанові, за ступенем тяжкості розподіляються слідуючим чином: закрита травма грудної клітки з переломами 2-9 ребер зліва/ конкретна анатомічна локалізація не вказана/, колабуванням / спадання / лівої легені, пневмо-гемотораксом, пневмомедіастінумом / наявність повітря в середостінні /, зміщенням органів середостіння вліво, підшкірною емфіземою шиї та грудної клітки тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя; забій шийного відділу хребта з зламом остистого відростка 7-го шийного хребця - тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (для загоєння необхідний час більше 21 доби); закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку, забій лівої нирки, рана нижньої повіки зліва - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; гематоми навколо обох очей - легкі тілесні ушкодження /т.2, а.с.109-111/;

- висновок експерта №242 від 08.05.2023 року, відповідно до якого при огляді на тілі ОСОБА_6 , в тому числі і на кистях рук, будь-яких ушкоджень, які могли б бути пов`язані з подіями 03.05.2023 року не виявлено /т.2, а.с.114/;

- висновок експерта №243 від 08.05.2023 року, відповідно до якого при огляді на тілі ОСОБА_5 , в тому числі і на кистях рук, будь-яких ушкоджень, які могли б бути пов`язані з подіями 03.05.2023 року не виявлено /т.2, а.с.117/;

- протокол огляду місця події від 09.05.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 добровільно видала надала для огляду та вилучення елементи одягу ОСОБА_9 , а саме: футболку салатового кольору, спортивну кофту червоного кольору на замку, штани на підтяжках темного кольору та куртку /т.2, а.с.119-121/;

- протоколи отримання зразків для експертизи від 05.05.2023 року /т.2, а.с.139-142/;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/5213-БД від 28.08.2023 року, відповідно до якого, генетичні ознаки клітин виявлених на зрізах і фрагментах зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_5 , вилучених 05.05.2023 року, збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_5 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_9 ; генетичні ознаки клітин виявлених на зрізах і фрагментах зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_6 , вилучених 05.05.2023 року, збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_9 /т.2, а.с.147-164/;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/5212-БД від 25.08.2023 року, відповідно до якого, встановлено генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; на наданих для дослідження кросівках, що належать ОСОБА_6 крові людини не виявлено; на наданих для дослідження кросівках, що належать ОСОБА_5 крові людини не виявлено /т.2, а.с.169-190/;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/5214-БД від 29.08.2023 року, відповідно до якого, на наданих для дослідження змивах із правої та лівої рук ОСОБА_6 та у змивах із правої та лівої рук ОСОБА_5 крові людини не виявлено /т.2, а.с.195-206/;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/5215-БД від 01.09.2023 року, відповідно до якого, на наданих для дослідження елементах одягу, які належать ОСОБА_5 , а саме шортах з тканини синього кольору, камуфляжній куртці виявлено кров людини; на шортах з тканини синього кольору та камуфляжній куртці виявлено кров людини та клітини з ядрами; генетичні ознаки слідів крові виявлених на шортах з тканини синього кольору, камуфляжній куртці збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_9 ; генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на шортах з тканини синього кольору та камуфляжній куртці є змішаними, збігаються між собою, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ; на шортах з тканини зеленого кольору, крові людини не виявлено; встановлено генетичні ознаки слідів крові, виявлених на кофті, шортах зеленого кольору, вітровці з тканини зеленого кольору та слідів крові і клітин, виявлених на кофті; генетичні ознаки слідів крові виявлених на кофті, шортах зеленого кольору, вітровці з тканини зеленого кольору збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_9 ; генетичні ознаки слідів крові та клітин виявлених на шортах з тканини зеленого кольору, є змішаними, збігаються між собою, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_6 /т.3, а.с.2-30/;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/5216-БД від 25.08.2023 року, відповідно до якого, у наданих для дослідження змивах та вилучених в ході огляду місця події від 05.05.2023 року в лісовому масиві с. Кульчин, Луцького району Волинської області автомобіля «Ауді 100», виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених у змивах збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками букального епітелію потерпілого ОСОБА_9 /т.3, а.с.36-68/;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/5211-БД від 25.08.2023 року, відповідно до якого, на наданих для дослідження недопалках сигарет, вилучених в ході ОМП від 05.05.2023 року в лісовому масиві с. Кульчин, Луцького району Волинської області, із попільниці автомобіля марки «Ауді 100», виявлено клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки клітин, виявлених на недопалках сигарет, збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_5 та не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 /т.3, а.с.74-83/.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, свідків, кожного зокрема, дослідивши письмові докази безпосередньо у судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Між тим, згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинувачених суд виходить з наступного.

Як зазначалося вище, органом досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб.

Так, на переконання суду, орган досудового розслідування, надали невірну правову кваліфікацію діям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, з огляду на наступне.

Обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України з кваліфікуючою ознакою - вчинене групою осіб.

Дефініція цієї ознаки, як однієї із форм співучасті дана у ч. 1 ст. 28 КК України - кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

Тобто, для встановлення вказаної обставини необхідним є те, щоб дії всіх осіб, які брали в ньому участь, спричинили однакові суспільно-небезпечні наслідки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому правопорушенні, зокрема в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 заперечив та не визнав. У свою чергу обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що виключно сам наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , що спричинили тяжкі наслідки.

При цьому, потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні ствердно не міг сказати, чи ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження, однак заявив, що бачив, як саме ОСОБА_5 наносив йому удари та заподіяв тілесні ушкодження.

Також, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні вказала, що була очевидцем, як виключно ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Стороною обвинувачення не подано жодного належного та допустимого доказу, дослідженого безпосередньо у судовому засіданні, підтверджуючого факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень (заподіяння шкоди) потерпілому ОСОБА_9 .

При цьому, суд не бере до уваги твердження прокурора про те, що факт нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень групою осіб, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується показами потерпілого на досудовому розслідуванні та протоколом проведення слідчого експерименту від 30.06.2023 року з огляду на наступне.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю особи слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь особи у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст. 240 КПК України є проведення дізнавачем, слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від особи відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч. 1 ст. 95 КПК України, у системному зв`язку із ч. 2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

При проведенні слідчого експерименту участь особи не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення події з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.

Як зазначалося вище, потерпілий ОСОБА_9 , будучи допитаним, безпосередньо у судовому засіданні, не міг ствердно зазначити, що ОСОБА_6 наносилися йому тілесні ушкодження, оскільки сам факт нанесення останнім він не бачив.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де показання особи та протокол слідчого експерименту є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 КПК України. а саме дослідженні і допитані виключно у судовому засіданні.

Варто також зазначити, що слідчий експеримент від 30.06.2023 року проведено лише з потерпілим ОСОБА_9 . У ході досудового розслідування стороною захисту подавалися клопотання про проведення слідчого експерименту за участю потерпілого та обвинувачених, однак слідчим у задоволенні вказаних клопотань було відмовлено, що підтвердив у судовому засіданні прокурор.

Поряд з цим, у судовому засіданні встановлено, що слідчий експеримент від 30.06.2023 року, за участю потерпілого ОСОБА_9 проводився не на місці вчинення кримінального правопорушення, а на місці огляду місця події, де виявлено та вилучено транспортний засіб марки «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_2 .

Окрім того, суд не бере до уваги покази потерпілої, залученої в ході розгляду кримінального провадження, ОСОБА_4 про те, що їй ствердно відомо від ОСОБА_10 , що її сину ОСОБА_9 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки такі покази спростовані самою ОСОБА_10 , допитаної у судовому засіданні в якості свідка. Крім того, очевидцем вчинення кримінального правопорушення остання не була.

Згідно зі ч. 1 ст. 92 Кримінального процесуального кодексу України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, передбачених ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст. 9 ч. 1 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barbera Massegu and Jabardov.Spain» від 6 грудня 1988 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного («Barbera Massegu and Jabardov.Spain», judgment of December 1988. Series A no.146. p.33.77).

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, що визначено ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу України.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України - ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ і постановлення вироку» з наступними змінами зазначено: вказати судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності його обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» суд має суворо додержуватися принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (ч.1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що положення підпункту "а" п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Виходячи з позиції ЄСПЛ, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину.

За аналізом всіх доказів в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд зазначає, що беззаперечних доказів, які б прямо вказували на факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , які викладені в обвинувальному акті, не зібрано, а тому суд не приймає докази обвинувачення.

Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлено, зокрема, порядком оцінки доказів і визначення відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності, дійшов висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів наявності складу в діях обвинуваченого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, в якому він обвинувачується і що в свою чергу виключає ухвалення обвинувального вироку та обвинувачений підлягає виправданню, оскільки в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Слід також зазначити, що під час судового розгляду прокурор мав можливість змінити обвинувачення відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проте, своїм правом визначеним ч. 2 ст. 337 КПК України не скористався.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги те, що обвинуваченого ОСОБА_6 визнано не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, з врахуванням кваліфікуючої ознаки, вчинення злочину «групою осіб», суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 слід перекваліфікути з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України (заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження).

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинення кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного та обставин справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

З врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 можливе застосування вимог ст. 69 КК України, та призначення у виді 2 (двох) років позбавлення волі, оскільки значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю.

Водночас, як встановлено ч. 1 ст. 62 КК України, покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Враховуючи обставини справи, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , суд вважає за можливе замінити призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

На думку суду, саме таке покарання і реальне його відбування буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, забезпечує співрозмірність діяння та кари, а також не суперечить таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 в період з 05.05.2023 року (момент затримання) по 16.10.2023 року (ухвала про зміну запобіжного заходу) перебував під вартою в рамках даного кримінального провадження, а відтак, вказаний строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 слід зарахувати в строк відбування покарання із розрахунку відповідно до ст. 72 КК України.

Цивільний позов по справі не пред`являвся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби скасувати, а запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів по даному кримінальному провадженні у загальному розмірі 94502 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот два) грн. 12 коп.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2023 року, 11.05.2023 року - скасувати.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 323, 324 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України, замінити призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на триманням у дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 , строк попереднього ув`язнення з 05.05.2023 року по 16.10.2023 року включно із розрахунку, відповідно до ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Визнати не винуватим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати у розмірі 94502 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот два) грн. 12 коп., пов`язані із залученням експертів для проведення судових біологічних (молекулярно-генетичних) експертиз.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2023 року, 11.05.2023 року - скасувати.

Речові докази по справі:

- футболку салатового кольору, спортивну кофту червоного забарвлення на блискавці, штани на підтяжках темного кольору та кофту аналогічного фасону та кольору, медичну картку амбулаторного (стаціонарного) хворого потерпілого ОСОБА_9 повернути ОСОБА_4 ;

- кросівки чорного кольору з білими шнурівками та білою підошвою 42 розміру, чорні чоловічі джинси з логотипом «ZARAMAN», чоловічу вітровку синьо-білого кольору з написом на грудях «C.D LAB», чоловічу кофту кольору хакі з логотипом «Sinsay», вітровку зеленого кольору з капюшоном, шорти зеленого кольору з логотипом «SNSYWEAR», футболку синього кольору з логотипом «Sinsay» та написом спереду «CALIFORNIA NEVER DREAMS», кросівки чорного кольору із жовтою емблемою, мобільний телефон марки «Хуавей» зеленого кольору з сім-картками в кількості 2 штук - повернути ОСОБА_6 ;

- куртку-бушлат (піксель) кольору хакі з капюшоном, штани (піксель) кольору хакі, шорти синього кольору з логотипом «HAZEYN», кросівки чорного кольору, мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі Нот8Т» чорного кольору із чохлом синього кольору з сім-картками в кількості 3 штук, мобільний телефон «Самсунг А21» темно-синього кольору із чохлом синього кольору з сім-картками в кількості 2 штук - повернути ОСОБА_5 ;

- паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_5 , банківську картку АТ КБ «Приватбанк» для виплат « НОМЕР_3 , військовий квиток серії

НОМЕР_4 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 31.03.2023 № 91, припис військової частини НОМЕР_5 , виписаний на солдата ОСОБА_5 для відбуття у військову частину НОМЕР_1 , годинник чорного кольору SKMEI, зв`язку ключів в кількості 3-х штук з міні-ножем та двома брелками залишити ОСОБА_5 ;

- волосину, яка знаходилась біля правого плеча сидіння автомобіля, сліди речовини бурого кольору, які знаходились на зовнішній поверхні заднього правого порогу, на середині та внутрішній поверхні скла задніх правих дверей в нижній правій частині і на пластиковій ставці дверей, сліди речовини бурого кольору, які знаходились на внутрішній поверхні задніх лівих дверей, на поверхні обшивки посередині біля ручки склопідіймача, на зовнішній поверхні скла біля пластикової вставки, частини волосин, які знаходились на задніх правих дверях зсередини на поверхні скла біля пластикової вставки, змив із зовнішньої поверхні ричага перемикання передач, змиви, які зроблені з зовнішньої поверхні лівої і правої частин керма, сліди речовини бурого кольору, які знаходились у підлокотнику між передніми сидіннями на зовнішній поверхні пришитого ремінця біля нього, пачку стіків до сигарет «Heets» із стіками всередині, окуляри чорного кольору, баночки з клеєм, запальничку, електронну сигарету чорного кольору, ручний секатор, пачку зі стіками та електронну сигарету, які виявлені в бардачку, п`ять недопалків сигарет марки «Вінстон», які знаходились в попільниці біля ричага коробки перемикання передач, сліди рук, які виявлено на зовнішній поверхні етикетки на пляшці мінеральної води (2 штуки) знищити;

- окуляри чорного кольору, запальничку, електронну сигарету чорного кольору, ручний секатор, пачку зі стіками та електронну сигарету, які виявлені в бардачку, повернути володільцю;

- автомобіль марки «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_2 , технічний паспорт серії НОМЕР_6 на автомобіль марки «Ауді» моделі «100» бежевого кольору, страховий поліс № ЕР-213667776 від 11.03.2023 на автомобіль марки «Ауді» моделі «100» бежевого кольору повернути володільцю;

- біологічні зразки ОСОБА_9 (букального епітелію) знищити;

- біологічні зразки ОСОБА_6 (букального епітелію, відбитків пальців рук і долонь, змиви з правої та лівої рук, зрізи нігтьових пластин пальців правої та лівої рук) знищити;

- біологічні зразки ОСОБА_5 (букального епітелію, відбитків пальців рук і долонь, змиви з правої та лівої рук, зрізи нігтьових пластин пальців правої та лівої рук) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1