ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1104/25 (1-кс/619/220/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/407/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 05 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із заставою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, до 03.05.2025 включно.

Підозрюваного ОСОБА_7 взято під варту негайно в залі суду.

Строк дії ухвали встановлено до 03 травня 2025 року (включно).

Визначено суму застави у розмірі 121 120 гривень.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з наявністю встановлених у судовому засіданні ризиків, слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів таких, як особисте зобов`язання, особиста порука або ж домашній арешт не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

03.03.2025 у кримінальному провадженні за № 0000143 від 11 лютого 2025 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову якою у клопотанні слідчого відмовити, розглянути можливість застосування домашнього арешту за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Вважає, що жодний ризик у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведені.

Судом встановлено існування всіх ризиків, які зазначені слідчим в обґрунтування клопотання, хоча вони є недоведеними та є припущенням з боку сторони обвинувачення, щодо їх обґрунтованості, оскільки реального тиску на свідка чи потерпілого не відображено у клопотанні.

Щодо вчинення іншого злочину, такий ризик також є необґрунтованим і обгранкуваний лише тим, що підзахисний був раніше судимим, що не доводить вказаного ризику, оскільки підзахисний вже поніс покарання за скоєне та став на шлях виправлення.

Вважає, що такі дії сторони обвинувачення та суду є неприйнятними та суперечать діючому КПК України.

Зазначає про те, що у судовому засіданні було встановлено ,що підзахисний працює хоча не офіційно отримуючи від цього дохід.

Але судом визначена сума застави у розмірі дорівнює 121 120 гривень, що є вже непомірною сумою для внесення підзахисним.

Судом не встановлено під час розгляду майновий стан підозрюваного та його дохід

Підзахисний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, а тому постановлене судом рішення - є занадто суворим для підзахисного.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, яка підтримала свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

Слідчий обґрунтовує підозру наступними доказами: протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 від 03.02.2025;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 12.02.2025;

- висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи № 2367 від 24.02.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 12.02.2025;

- протоколом огляду місця події від 19.02.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.02.2025;

- протоколом Огляду предметів від 19.02.2025;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 20.02.2025;

- протоколом пред`явленням предмета для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_8 від 20.02.2025;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 20.02.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 20.02.2025;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 від 20.02.2025;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 03.03.2025.

Так з матеріалів провадження вбачається, що в провадженні слідчого відділення ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за № 0000143 від 11 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно пред`явленої підозри 24.02.2022 згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого 24.02.2022 Верховною Радою України (№ 2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», по всій території України введено воєнний стан, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Воєнний стан неодноразово продовжується указами Президента України, в останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 28.10.2024 № 740/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 10.11.2024 строком на 90 діб.

В ході досудового розслідування встановлено, що 03.02.2025 об 11 год 40 хв ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи вільний доступ, без дозволу рідного батька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_8 .

Саме в той час ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї за вищевказаною адресою, звернув свою увагу на чотири підсобні споруди- господарські приміщення, які не мали замикаючі пристрої (навісні замки), в яких знаходився металобрухт, господарське приладдя та інвентар.

Так, приймаючи до уваги вказані вище обставини, ОСОБА_7 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність, суспільну небезпечність та кримінально-протиправні наслідки своїх дій, свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності та реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, проник у підсобні споруди господарські приміщення ОСОБА_8 , з яких викрав: алюмінієві бідони в кількості 3 шт., ємністю 20 л. кожний, вартістю, відповідно висновку судової товарознавчої експертизи 1920 грн. 00 коп.; алюмінієвий бідон, ємністю 37 л., вартістю, відповідно висновку судової товарознавчої експертизи 845 грн. 00 коп.; алюмінієві каністри в кількості 2 шт., ємністю 20 л. кожна, вартістю, відповідно висновку судової товарознавчої експертизи 1686 грн. 00 коп.; алюмінієву каструлю з кришкою, ємністю 40 л., вартістю, відповідно висновку судової товарознавчої експертизи 1766 грн. 00 коп.; брухт алюмінію загальною вагою 30 кг., вартістю, відповідно висновку судової товарознавчої експертизи 1500 грн. 00 коп.; брухт чорного металу загальною вагою 600 кг., вартістю, відповідно висновку судової товарознавчої експертизи 3300 грн. 00 коп., належного потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Викраденим майном ОСОБА_7 , розпорядився на власний розсуд. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи потерпілому ОСОБА_8 , завдано матеріального збитку на загальну суму 11018 грн. 32 коп.

Так санкція ч.4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином злочин, який інкримінується підозрюваному є тяжким та має підвищену суспільну небезпеку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути,не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Також, як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановлених ризиків.

Так, при розгляді даного клопотання слідчим суддею було встановлено існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України і з такими висновками колегія суддів погоджується.

Крім того належить врахувати, що ОСОБА_7 не має постійних законних джерел доходу, постійного місця роботи, раніше неодноразово притягувався до кримінальною відповідальності, а саме 16.03.2011 Дергачівським районним судом Харківської області, з урахуванням вироку апеляційного суду Харківської області від 22.11.2011 року, за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 15.06.2015 року звільнений із Диканівської виправної колонії (№12) Харківської області по відбуттю строку покарання, 17.07.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 357 КК України до 9 років позбавлення волі, 07.08.2024 звільнений по відбуттю строку покарання з державної установи «Роменська виправна колонія №56».

В той же час враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч.1ст.177КПК України, наявність яких не спростовано захисником, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи ,що дії ОСОБА_8 , за вчинення якого повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів, за таких обставин є неефективним.

Даних які б вказували на неможливість підозрюваного за станом здоров`я перебувати в умовах СІЗО станом як на час розгляду клопотання так і під час апеляційного розгляду не надано.

Правильними є і висновки суду про наявності обґрунтованої підозри, оскільки у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Колегія суддів також погоджується з рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу із визначенням застави, саме в розмірі 121120 гривень.

Підстав для зменшення розміру застави, з урахуванням встановлених обставин та ризиків, колегія суддів не вбачає.

Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання на нього покладених обов`язків.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 406, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 05 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із заставою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді