Справа № 158/3423/24
Провадження № 1-кп/0158/235/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000369 від 19.04.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ківерці Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, згідно ст. 89 КК України, такого, що немає судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше неодноразово вчиняла домашнє насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_4 , а саме: 07.01.2024 року, 08.01.2024 року, 27.01.2024 року, 23.03.2024 року та був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, постановами Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.01.2024 року, 31.01.2024 року, 01.02.2024 року та 04.04.2024 року, належних висновків не зробив та продовжив вкотре систематично вчиняти домашнє насильство.

Так, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, умисно та безпричинно, 18 квітня 2024 року, близько 22 год., перебуваючи в квартирі за місцем свого постійного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 , а саме; вчинив умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки, словесних образ, погроз фізичною розправою, приниженні її честі та гідності, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, яке виявляється у формі втоми, фізичного дискомфорту, втрати енергійності, повноцінного сну та відпочинку, що є в безпосередньому причинно - наслідковому зв`язку домашнім психологічним насильством.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті щодо систематичного вчинення домашнього психологічного насильства до свої матері ОСОБА_4 . Вказав, що у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини щодо систематичного вчинення її сином ОСОБА_5 психологічного насильства відносно неї. На суворій мірі покарання не наполягає, пробачила.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися в умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, а саме щодо своєї матері, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, є військовослужбовцем, згідно ст. 89 КК України, відсутність даних щодо ймовірного перебування останнього у лікаря нарколога.

Також згідно повідомлення КП «Ківерцівська центральна лікарня Ківерцівської міської ради № 370/15-22/2-24 від 24.04.2024 року ОСОБА_5 звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра з діагнозом «Акцентуація по лабільному типу у примітивної особи».

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 304 від 25.10.2024 року ОСОБА_5 на час інкримінованого йому протиправного діяння та на даний час виявляє ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність) з емоційно-вольовою нестійкістю. За психічним станом він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, оскільки обвинувачений дійсно, відверто зробив висновок щодо скоєного ним протиправного діяння, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника- адвоката ОСОБА_6 , враховуючи думку потерпілої, яка не наполягає на суворій мірі покарання, приймаючи до уваги те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації та має на меті не лише кару, але й виправлення обвинуваченого, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання згідно санкції статті закону за якою він притягується до кримінальної відповідальності, із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не пред`являвся.

Підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1