Справа № 177/1445/19
Провадження № 1-кп/177/60/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 травня 2019 року за №0000818 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомайське Криворізького району, Дніпропетровської області, ромської національності, громадянина України, маючого базову освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , 05.05.2019 приблизно о 15:10, керуючи автомобілем марки «ВА3-2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався автомобільною дорогою, що пролягає поблизу селища Новопілля Криворізького району, Дніпропетровської області у напрямку Покровського району м. Кривого Рогу.

Під час руху даним транспортним засобом зазначеною ділянкою автомобільної дороги, ОСОБА_6 побачив попереду себе автомобіль «Volkswagen Golf II» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням його знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 та її малолітньою дитиною також рухався у тому ж напрямку.

Відчуваючи до ОСОБА_7 давню неприязнь, що виникла між зазначеними особами на побутовому ґрунті, у ОСОБА_6 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.

Відразу ж після цього, ОСОБА_9 вживаючи заходів для примусової зупинки транспортного засобу керованого ОСОБА_7 , з метою реалізації задуманого злочину, умисно здійснив випередження автомобіля ОСОБА_7 з одночасним перестроюванням в смугу його руху, та створивши небезпечну аварійну ситуацію, яка призвела до зіткнення транспортних засобів, змусив водія ОСОБА_7 зупинити керований ним транспортний засіб, на ділянці даної автомобільної дороги біля електричної опори №168/74, та зупинився сам, в результаті чого умисно пошкодив елементи належного ОСОБА_7 автомобілю марки Volkswagen Golf II» реєстраційний номер НОМЕР_3 , а саме: решітку радіатору, крило та ліву передню фару.

Після цього ОСОБА_7 , вийшов з салону власного автомобілю для з`ясування підстав неправомірної поведінки ОСОБА_6 , а останній, не бажаючи припиняти свої протиправні дії, підшукав в салоні власного автомобілю «ВА3-2108» реєстраційний номер НОМЕР_4 , належний йому самозарядний пістолет моделі «Форт 12Р» серії НОМЕР_5 , споряджений не менше ніж шістьома пістолетними патронами травматичної (несмертельної) дії калібру.45 Rubber, вийшовши з салону даного транспортного засобу, продовжуючи свої протиправні дії, знаходячись біля електричної опори №168/74 на ділянці проїжджої частини автомобільної дороги, що пролягає поблизу селища Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області, приблизно о 15:14 годин 05.05.2019, з відстані приблизно 2-3 метрів, намагався здійснили постріл з вказаного пістолету в напрямку ОСОБА_7 , однак дана вогнепальна зброя дала осічку.

Скориставшись затримкою при стрільбі ОСОБА_6 , при перезаряджанні пістолету «Форт 12Р» серії НОМЕР_6 , потерпілий ОСОБА_7 швидко підбіг до ОСОБА_6 намагаючись відібрати з його рук вогнепальну зброю.

Однак, ОСОБА_6 не бажаючи припиняти свої злочинні дії, продовжуючи діяти з умислом спрямованим на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, з мотивів давньої стійкої неприязні до нього, знаходячись на вищевказаній ділянці проїжджої частини автомобільної дороги, приблизно о 15:15 годин 05.05.2019, під час боротьби з потерплим ОСОБА_7 , 3 близької відстані, утримуючи підшуканий ним самозарядний пістолет «Форт 12Р» серії НОМЕР_7 в руці, умисно здійснив з нього не менше 5 пострілів по потерпілому ОСОБА_7 в ділянки лівого передпліччя, передніх поверхонь обох тазо-стегнових суглобів та в передню ділянку живота, після чого на автомобілі «ВА3-2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 , поїхав з місця вчинення злочину до будинку за місцем свого поживання - домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив самозарядний пістолет «Форт 12Р» серії НОМЕР_8 , застосований під час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , для подальшого зберігання.

Внаслідок умисних, злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому нижньої третини лівої променевої кістки, відриву тилоподібного відростку лівої ліктьової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 797 від 12.06.2019, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я; вогнепальних поранень передньої черевної стінки, тазо-стегнових суглобів, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 797 від 12.06.2019, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_6 , приблизно у 2015 році (більш точного часу під час досудового слідства встановити не надалося можливим), біля нічного клубу «Орбіта», озташованого на території парку-відпочинку «Шахтарський» поблизу вул. Мусоргського в Покровському районі м. Кривого Рогу, знайшов, тим самим незаконно придбав, пістолет моделі «Форт 12Р» серії НОМЕР_9 калібру .45 Rubber, який в подальшому незаконно зберігав у салоні автомобілю марки «ВАЗ-2108» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , належного ОСОБА_10 , а також за місцем свого проживання у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , та носив при собі, в тому числі 05.05.2017 року під час умисного спричинення середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , що мало місце на ділянці проїжджої частини автомобільної дороги, шо пролягає поблизу с. Новопілля Криворізького району, Дніпропетровської області.

05.05.2019, в період часу з 20:52 годин до 21:27 годин співробітниками поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області біля будинку №1 по вул. Виноградна с. Новомаське Криворізького району Дніпропетровської області, у співмешканки ОСОБА_6 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її добровільної згоди, було виявлено та вилучено належний ОСОБА_6 пістолет моделі «Форт 12Р» серії НОМЕР_10 калібру .45 Rubber, споряджений одним патроном травматичної (несмертельної) дії калібру .45 Rubber.

Згідно висновку судово-балістичної експертизи № 28/3.1, 3.2/627 від 26.06.2019, пістолет вилучений у ОСОБА_11 біля будинку № 1 по вул. Виноградна с. Новомайське Криворізького району, Дніпропетровської області, є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту - самозарядним пістолетом моделі «Форт 12Р» серії НОМЕР_10 калібру .45 Rubber, промислового виготовлення КНВО «Форт» МВС України (м. Вінниця). Даний пістолет відноситься до пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями детальними снарядами травматичної «несмертельної» дії, який придатний до стрільби.

Дану вогнепальну зброю ОСОБА_6 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу, встановленого постановою ВРУ «Про право власності на окремі види майна» і Додатку №2 до цієї Постанови від 17.06.1992 р., постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», Інструкцією «'Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.98 р.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав, щиро розкаявся та пояснив, що 05.05.2019 він повертався з батьками з поминального дня, побачив на дорозі автомобіль ОСОБА_7 . Останній намагався зіштовхнути його автомобіль, він обігнав його, загальмував, ОСОБА_7 в`їхав йому у бампер автомобіля. Огли трохи протягнув свій автомобіль. Після зупинки автомобіля вийшов, автомобіль ОСОБА_7 був на відстані близько 10 метрів. Афонічев вийшов з автомобіля, у нього в руках було щось металеве чи ніж чи швайка, рукоятка була обмотана ізолентою, почав швидко рухатися у його напрямку. Він дістав з автомобіля травматичний пістолет та перший раз вистрелив у бік, хотів його налякати. Потім здійснив ще 3-4 постріли, цілився у ноги. Коли ОСОБА_12 сів у автомобіль та поїхав додому. Там викликав працівників поліції.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_6 він знайомий, вони проживали поруч, за рік до події що відбулася 05.05.2019, у них був конфлікт, який відбувся через його ( ОСОБА_7 ) брата, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння посварився з близьким товаришем ОСОБА_6 ОСОБА_13 , після чого відбулася бійка в ході якої ОСОБА_6 вдарив його батька, брата та його самого, інших конфліктів між ними не було.

05.05.2019 о 17.30 він на автомобілі разом із дружиною та маленькою донькою їхав в с. Новопілля, в дзеркало заднього виду побачив, що за ним рухається автомобіль ВАЗ 2109, та оскільки рух його авто був повільним, він прийняв вправо, щоб пропустити їдучий позаду автомобіль, коли автомобіль його обганяв він вдарив його авто в передню частину, після чого проїхав вперед та зупинився, з автомобіля вийшов ОСОБА_6 , у якого в лівій руці був пістолет, він зрозумів, що є загроза для людей, вийшов із автомобіля та відійшов у бік, в цей момент ОСОБА_6 направив пістолет на нього та тримав на рівні його голови та шиї, на запитання, про те, що він робить, ОСОБА_6 не відповідав та натиснув на курок, але пістолет не вистрелив, після чого обвинувачений перекинув пістолет з лівої руки в праву і вистрілив двічі у ногу та один раз у руку, після чого сів в автомобіль і поїхав. В цей час по дорозі, де відбулася подія, проїжджав хірург, який надав йому першу медичну допомогу, потім приїхала швидка. Крім того, потерпілий зазначив, що в автомобілі на якому був ОСОБА_6 окрім нього нікого не було, ОСОБА_6 він не провокував, його мотиви йому не відомі, він був агресивно налаштований. На запитання захисника, ОСОБА_6 пояснив, що в травні 2019 року він як і на теперішній час працював водієм в ПП «Одіум Престиж». Йому було відомо, що його колишня дружина є співмешканкою ОСОБА_6 . Так, напередодні Нового року, він зателефонував своїй дитині, однак слухавку підняла колишня дружина та почала його лаяти та ображати, після чого слухавку взяв ОСОБА_6 , з яким у нього також виник словесний конфлікт.

З урахуванням норм ст. ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок у даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності докази, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 263 КК України, крім пояснень обвинуваченого, підтверджується наступними дослідженими та перевіреними безпосередньо під час судового розгляду доказами:

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_7 її цивільний чоловік, 05.05.2019 приблизно о 15.00 вони разом на автомобілі їхали в с. Новопілля, де їх став обганяти червоний автомобіль, вдарив їх автомобіль у фару, після чого проїхав приблизно чотири метра та зупинився. З автомобіля вийшов ОСОБА_6 , в лівій руці якого був пістолет, ОСОБА_15 також вийшов із машини, в руках у ОСОБА_15 нічого не було, він пішов назустріч ОСОБА_6 , відстань між ними була приблизно 1,5 м, вона сиділа на передньому пасажирському сидінні та бачила, як ОСОБА_6 вистрілив ОСОБА_15 в район шиї, однак сталася осічка, після чого ОСОБА_6 перекинув пістолет в праву руку і здійснив приблизно 5-6 вистрілів область стегон, ОСОБА_15 підкосило, він присів та не пручався. Вона чула, як ОСОБА_15 запитував у ОСОБА_6 що сталося, але щоб останній відповідав вона не чула. Вся ця подія відбувалась на протязі приблизно трьох хвилин, вона перебувала в стресовому стані та напевно не пам`ятає, але на її думку, за час коли відбувалась ця подія, повз них ніхто не проїжджав. Того дня вони приїздили до дітей ОСОБА_15 , які мешкають разом з його колишньою дружиною, категорично проти їх спілкування. На її думку саме це спровокувало конфлікт між ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , оскільки останній є співмешканцем колишньої дружини ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 05.05.2019 по обіді їхав на маршрутці, на дорозі побачив автомобіль ОСОБА_7 , у нього була рука в крові. Він доїхав до кінцевої зупинки, передав дитину бабусі, а потім повернувся пішки. ОСОБА_7 розповів, що в нього стріляв ОСОБА_6 з травматичного пістолету. Також було дві рани в районі стегна.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що влітку 2019 року надійшов виклик про вогнепальне поранення. Вони виїхали на виклик, не доїжджаючи до станції Кривий Ріг Сортувальний на дорозі стояв автомобіль ОСОБА_7 . Там був присутній лікар ОСОБА_18 , який вже надавав потерпілому медичну допомогу. У автомобілі була жінка на задньому сидінні. У потерпілого було 4 поранення: одне в передпліччя, одне в живіт, одне в пахову ділянку, де четверте не пам`ятає. Афонічев був у середньому стані, у свідомості. Пояснював, що його підрізав інший автомобіль, вийшов ОСОБА_15 та почав у нього стріляти. Вони на місті надали допомогу ОСОБА_19 , після чого відвезли останнього до лікарні.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що в травні 2019 року повертався додому з роботи, на дорозі в напрямку с. Новопілля побачив автомобіль ВАЗ 2110, зупинився і побачив ОСОБА_7 у якого була закривавлена рука. Також у нього була ушкоджена нижня третина передпліччя, права кисть та стегно. Була відкрита рана і ознаки перелому кісток, можливо від вогнепального поранення, він надав йому допомогу, невдовзі приїхала швидка. Потерпілий казав, що його підстрелив ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що проживає з ОСОБА_6 у цивільному шлюбі. Між ОСОБА_21 та ОСОБА_19 був конфлікт в результаті якого ОСОБА_15 підрізали, вона відвозила його до лікарні. У чоловіка був пістолет. 05.05.2019 чоловік в обід десь поїхав, через годину повернувся. Пізніше приїхали працівники поліції, він сів до них у автомобіль та поїхав. Вона знайшла пістолет і наступного дня під час обшуку віддала працівникам поліції.

Свідон ОСОБА_22 пояснив, що чотири роки тому його сина ОСОБА_23 підрізали, цей конфлікт був з ОСОБА_19 .

Протоколом огляду місця події від 05.05.2019 проведеного уповноваженою особою в присутності понятих та фототаблицею до нього зафіксована обстановка на місці злочину. З протоколу вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості на проїжджій частині дороги Т-0434 напроти опори №168/74 неподалік с. Новопілля Криворізького району, в ході якого виявлено та вилучено: дві гільзи, зіскоб лакофарбового покриття автомобілю Volkswagen Golf ІІ, реєстраційний номер НОМЕР_11 , змиви речовини бурого кольору (т.4 а.п. 5-10).

Протоколом огляду місця події від 05.05.2019 проведеного уповноваженою особою в присутності понятих та відеофіксацією до нього, з якого вбачається що місцем огляду є територія біля будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_11 добровільно надала для огляду предмет зовні схожий на пістолет, який було (т.4 а.п. 24).

З висновку експерта № 100 від 23.05.2019 вбачається, що кров ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.4 а.п. 103-104).

Висновком експерта № 101 від 27.05.2019 встановлено, що враховуючи отримані результати дослідження сліду крові та групову приналежність крові особи, що проходить по справі, не виключається можливість походження зазначених слідів від потерпілого ОСОБА_7 (т.4 а.п. 110-114).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.05.2019, під час якого ОСОБА_6 вказав як саме спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 (т. 4 а.п. 132-134).

Відповідно до висновку судової експертизи зброї від 26.06.2019 № 28/3.1,3.2/627 (т. 4 а.п.256-264) встановлено, що пістолет вилучений 05.05.2019 у ОСОБА_11 є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту - самозарядним пістолетом моделі «Форт 12Р» серії НОМЕР_10 калібру .45 Rubber, промислового виготовлення КНВО «Форт» МВС України (м. Вінниця). Даний пістолет відноситься до пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями детальними снарядами травматичної «несмертельної» дії, який придатний до стрільби. Два металених предмети, схожі на гільзи є гільзами складовими частинами пістолетних патронів Форт-Т калібру .45 Rubber, які споряджаються металевими снарядами несмертельної дії.

Висновком експерта № 797 від 12.06.2019 встановлено, що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої третини лівої променевої кістки, відриву тилоподібного відростку лівої ліктьової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я; вогнепальних поранень передньої черевної стінки, тазо-стегнових суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (т.5 а.п.5-8).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 08.04.2024 № 215 (т. 3 а.п.113-117) встановлено, що ОСОБА_6 в період інкримінованих йому діянь виявляв і в даний час виявляє психічний розлад у формі розладів особистості та поведінки внаслідок епілепсії. За своїм психічним станом під час інкримінованих йому діянь він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_6 , надані в судовому засіданні, в сукупності з показами потерпілого, свідків, дослідженими судом письмовими доказами є достатніми на підтвердження встановлених судом фактичних обставин та доведення вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 263 КК України.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, суд враховує приписи ст. ст. 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Саме на зазначені критерії призначення кримінального покарання звернуто увагу Верховним Судом (далі ВС) у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к).

Отже, вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вину визнав, позитивно характеризується за місцем проживання, утриманців не має, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра (т. 5 а.п.97-99), раніше не судимий (т. 5 а.п.105).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

За таких даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також з урахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону з випробуванням виходячи з такого.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Натомість судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

В рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого завданої матеріальної шкоди, а саме: понесених витрат на лікування в розмірі 3 700,00 грн, втраченого заробітку у розмірі 20 865,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 500 000, 00 грн. Моральну шкоду обґрунтовує психологічною травмою, оскільки через дії обвинуваченого змінився нормальний ритм життя, він вимушений був докладати значних зусиль для відновлення попереднього стану життя.

Обвинувачений заявлені позивачем (потерпілим) позовні вимоги щодо матеріальної шкоди визнав, щодо моральної шкоди просив відмовити у задоволенні.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого підлягають частковому задоволенню виходячи з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, чи підлягає задоволенню цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

За наведеними вище нормами кримінального процесуального закону встановлено, що обставини, викладені у цивільному позові, та розмір завданої шкоди, - належать до тих, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та з`ясуванню судом під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1166 ЦК України містить законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну та підстави її виникнення.

Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка заподіювача шкоди;

3) причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача;

4) вина.

Понесені потерпілим витрати на лікування складають 3 700,00 грн., вони підтверджуються наданими чеками, тому є усі підстави для задоволення позову в цій частині.

Також, суд вважає обґрунтованими вимоги потерпілого про відшкодування втраченого заробітку за час перебування на лікарняному з огляду на таке.

Положеннями ст.1195 ЦК України регулюються правовідносини по відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Вказаним правилом передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Як встановлено судом і підтверджується документально, потерпілий ОСОБА_7 працював у ПП «Одіум-Престиж» на посаді водія. У зв`язку з отриманими внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 тілесними ушкодженнями, перебував на лікуванні у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» з 05.05.2019 по 06.08.2019. Розмір мінімальної заробітної плати у 2019 році складав 4 173, 00, п`ятикратний розмір становить 20 865,00 грн., який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Що стосується розміру спричиненої моральної шкоди у провадженні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Суд вважає, що заявлена потерпілим ОСОБА_7 позовна вимога про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

В позовній заяві та в судовому засіданні, в обґрунтування зазначеного розміру стягнення моральної шкоди, потерпілий зазначив, що обвинувачений завдав йому моральної шкоди, яка виражається в тому, що у нього змінився нормальний ритм життя, він вимушений був докладати значних зусиль для відновлення попереднього стану життя.

Вказане є суб`єктивним припущенням потерпілого, що всупереч п.5 ч.3 ст.175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, не підтверджено доказами та визнається судом неспроможним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини справи, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілого ОСОБА_7 , керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілому в розмірі 10 000,00 гривень та саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілого за переконанням суду є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілого і не буде становити надмірного тягаря для винного ОСОБА_6 .

При цьому, суд констатує, що потерпілий не виконав визначеного ЦПК України обов`язку щодо доведення стороною обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та не довів перед судом заявлений ним розмір моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілому понесеної ним моральної шкоди саме у такій сумі, суд виходить з того, що визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності та розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Потерпілим не доведено суду заподіяння йому моральної шкоди саме у розмірі, заявленому у позові, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги потерпілого. Відтак, зазначений розмір задоволених судом позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, з іншого.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, ст.100 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 24 565,00 (двадцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Речові докази в кримінальному провадженні, а саме:

- дві гільзи, зіскоб лакофарбового покриття автомобілю «Volkswagen Golf ІІ», змиви речовини бурого кольору, змиви з правої та лівої руки ОСОБА_6 , дві гумові кульки (т.4 а.п. 48), гумову кульку (т.4 а.п. 177), що зберігаються у камері речових доказів ВП КРУП ГУНП у Дніпропетровській області,- знищити;

- чорні спортивні штани, чоловічу футболку «VALIMARK», чоловічі плавки «VEENICE» (т.4 а.п. 177), що зберігаються у камері речових доказів ВП КРУП ГУНП у Дніпропетровській області - повернути за належністю ОСОБА_7 ;

- зразок крові (т.4 а.п. 105), фрагмент марлі (т.4 а.п. 115), оптичні диски (т.4 а.п. 129, 135, 183) - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КПК України, застосувати спеціальну конфіскацію та речові докази, а саме: пістолет «Форт-12Р», один патрон 45 калібру, (т.4 а.п. 48), що зберігаються у камері речових доказів ВП КРУП ГУНП у Дніпропетровській області, - безоплатно вилучити у власність держави.

Матеріали кримінального провадження № 0000818 від 05.05.2019 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 177/1445/19 (провадження № 1-кп/177/60/25).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1