Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи "Київський слідчий ізолятор" матеріали кримінального провадження № 0000096 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт Затишшя Фрунзівського району Одеської області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

неодноразово судимого, останній раз вироком Великомихайлівського

районного суду Одеської області від 19.02.2014 за ч.1 ст.115 КК України

на підставі ст.71 КК України на 12 років 6 місяців позбавлення волі,

звільненого 19.04.2023 по відбуттю покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2024 року,

у с т а н о в и л а :

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 22 вересня 2024 року близько 20 години 10 хвилин він, перебуваючи на пероні залізничної станції "Васильків-1" за адресою: Київська область, Фастівський район, смт Калинівка, вул. Залізнична, 43, реалізуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_6 , яка сиділа на лавочці і тримала у руках мобільний телефон. Усвідомлюючи, що його дії є відкритими для ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вихопив з її рук мобільний телефон "iPhone 11", після чого, незважаючи на вимоги повернути телефон, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій майнової шкоди на суму 6 666 гривень 67 копійок.

Ухвалою підготовчого судового засідання Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2024 призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Цією ж ухвалою за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 16.01.2025 включно, визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, та наслідки їх невиконання.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого вбачається, що він просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора і звільнити його з-під варти. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що ніякої загрози для свідків він не несе, і запевняє, що буде з`являтися до суду.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду, поважність причин пропуску якого ОСОБА_5 мотивує тим, що проходив лікування і продовжує його наразі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог п.11 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Матеріали судового провадження не містять даних про дату вручення ОСОБА_5 копії ухвали та про проходження ним лікування. Разом з тим, враховуючи те, що обвинувачений не має юридичної освіти, з метою забезпечення його права на доступ до суду, вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог цієї норми в сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставами для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу слідчим суддею, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , особу винного, який неодноразово судимий.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, з огляду на те, що санкцією ч.4 ст.186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також на стадію судового розгляду, оскільки потерпіла та свідки ще не допитувались, особу обвинуваченого, який не працює і не має джерела доходу.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що встановлені судом ризики не зменшилися і виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити обвинуваченому ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2024 року.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3