Справа № 686/7067/25
Провадження № 1-кс/686/2677/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування скарги вказує, що він, за участю свого представника адвоката ОСОБА_4 , звернувся до ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому з приводу вчинення начальником 2-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Хмельницькій області підполковником податкової міліції ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України.

Зазначив, що 05.03.2025 отримав відповідь керівника першого СВ (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_6 № 302зкп/х/14-01-01-14183/2025 від 28.02.2025, з якої вбачається, що заявнику було відмовлено у внесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Просить: визнати протиправною бездіяльність посадових осіб першого СВ ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому та зобов`язати посадову особу першого СВ ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР відповідно до заяви ОСОБА_4 .

Скаржник та його представник у судовому засіданні вимоги скарги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Уповноважена особа ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася, однак відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги та матеріали перевірки, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Із наданих на запит суду матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_4 слідує, що 23.01.2025 остання спільно із ОСОБА_3 , звернулася до ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому із заявою про вчинення начальником 2-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Хмельницькій області підполковником податкової міліції ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України.

Вказана заява була зареєстрована у ТУ ДБР, розташованому в м. Хмельницькому 28.01.2025 за № 302зкп/х.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення адвокат вказали, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000010 від 21.04.2016, а саме із протоколом огляду металевої конструкції «Паровоз», що знаходиться на території кафе «Обана» по вул. Проскурівській, 66/3 в м. Хмельницькому та відеозапису огляду, який було проведено 30.06.2016 з 14 год. 09 хв. по 14 год. 52 хв., на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.06.2016, адвокатом ОСОБА_4 було виявлено, що начальник 2-го відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Хмельницькій області ОСОБА_5 під час вказаного огляду відкрив вхідні двері металевої конструкції «Паровоз» ключами, які дістав із власної кишені. При цьому повідомив, що вказані ключі були вилучені під час іншої слідчої дії, а саме в ході обшуку ОСОБА_3 , який був проведений 16.05.2016. ОСОБА_4 у заяві звернула увагу на те, що вищезазначені ключі не були належним чином упаковані та опечатані. Вказала, що слідчий ОСОБА_5 в порушення ч.5 ст. 237 КПК України (при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування), самовільно, до початку слідчої дії, здійснив розпакування речового доказу ключів, що відмикають вхідні двері до металевої конструкції «Паровоз», жодним чином не здійснюючи документування вказаного розпакування, що порушує порядок зберігання та використання речових доказів. Вказана обставина вплинула на неможливість ідентифікації речового доказу та ототожнення його із проведенням первинної слідчої дії огляду, під час якої вони були вилученні.

На переконання адвоката ОСОБА_4 вказані дії свідчать про перевищення службових повноважень ОСОБА_5 . Уважає, що його дії, які полягали у самовільному розпакуванні доказів, без жодного документування, здійснені без відповідної нормативно-правової підстави, що регулює діяльність слідчого під час взаємодії з речовими доказами, слід кваліфікувати за ст. 365 КК України, так як.

Листом за підписом керівника першого СВ ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_6 № 302зкп/х/14-01-01-14183/2025 від 28.01.2025 заявнику було направлено відповідь та повідомлено, що вивченням доводів звернення щодо можливого вчинення начальником 2-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Хмельницькій області підполковником поліції ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення підслідчого слідчим Державного бюро розслідувань, не встановлено, у зв`язку із чим відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Окрім того, необхідно врахувати також те, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин з-поміж інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними та суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних тощо).

На думку слідчого судді, заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 23.01.2025 не містить конкретних фактичних даних чи короткого викладу обставин, які б могли свідчити про можливе вчинення начальником 2-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Хмельницькій області підполковником податкової міліції ОСОБА_5 , кримінального правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 365 КК України, перевищенням влади або службових повноважень є умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно висновку ВС у справі № 299/2144/17 від 23 грудня 2020 року, слідує, що диспозиція ч. 1 ст. 364 і ч. 1 ст.365 КК, якими передбачено відповідальність за заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або громадським чи державним інтересам, чи інтересам юридичних осіб, може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування (як істотна шкода може враховуватися будь-яка за характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру) (постанова Верховного Суду України від 27 жовтня 2016 року №5-99кс16). Виходячи з буквального розуміння змісту п. 3 примітки ст.364 КК України істотна шкода може мати виключно матеріальний вимір і перераховуватися в матеріальний еквівалент.

Дії, передбачені частиною першою статті 365 КК України, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування тягнуть за собою кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 365 КК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові № 13-57кс18 від 05 грудня 2018 року (справа № 301/2178/13-к) аналізувала зміст ч. 2 ст. 365 КК України, зазначивши про те, що із внесенням змін до ст. 365 КК України на підставі Закону України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції" від 21 лютого 2014 року N 746-VII суттєво звужено сферу кримінальної відповідальності за перевищення влади або службових повноважень шляхом обмеження кола суб`єктів цього злочину виключно працівниками правоохоронних органів. Попередня редакція ч. 2 зазначеної статті, в якій використовувалося поняття "перевищення влади або службових повноважень", логічно передбачала весь набір ознак, які складають зміст цього поняття згідно з диспозицією ч. 1 ст. 365 КК України, - дії, які явно виходили за межі наданих особі прав чи повноважень і спричинили наслідки у виді істотної шкоди, - у поєднанні з визначеними в ч. 2 наведеної статті ознаками кваліфікованого складу злочину. Натомість із внесенням у зазначену правову норму змін на підставі Закону України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції" від 21 лютого 2014 року № 746-VІІ законодавець встановив підставою кримінальної відповідальності дії, передбачені ч. 1 ст. 365 КК України, що містять принаймні одну з альтернативно визначених у ч. 2 цієї статті додаткових ознак, не пов`язуючи їх із настанням будь-яких наслідків.

Велика Палата Верховного Суду в постанові № 13-57кс18 від 05 грудня 2018 року (справа № 301/2178/13-к) дійшла висновку про те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, вичерпується діями, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень і містять принаймні одну з ознак: супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. Заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди в розумінні п. 3 примітки до ст. 364 КК України не є обов`язковою умовою для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 365 КК України.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 23.01.2025 дозволяє дійти висновку про те, що вона не містить конкретних фактичних даних чи короткого викладу обставин, які б могли свідчити про можливе вчинення начальником 2-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Хмельницькій області підполковником податкової міліції ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, оскільки у ній не викладено жодних обставин спричинення ОСОБА_3 істотної шкоди або настання тяжких наслідків діяннями, про які указано в заяві, застосування відносно ОСОБА_3 насильства або погрози його застосування, зброї чи спеціальних засобів, болісних або таких, що ображає особисту гідність потерпілого, дій, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони зазначеного складу злочину.

Аргументи ОСОБА_3 в цілому зводяться до викладу обставин допущених, на його думку, слідчим слідчого управління ГУ ДФС у Хмельницькій області підполковником податкової міліції ОСОБА_5 порушень кримінального процесуального законодавства при проведенні ним відповідної слідчої дії - огляду металевої конструкції «Паровоз», що знаходиться на території кафе «Обана» по вул. Проскурівській, 66/3 в м. Хмельницькому та порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000010.

Однак оцінка доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності у кримінальному провадженні № 0000010 лежить у площині компетенції суду, який здійснює розгляд відповідної справи.

По суті заява про вчинення кримінального правопорушення містить лише суб`єктивний виклад обставин та не містить відомостей, за якими можна визначити наявність складу кримінального правопорушення, оскільки злочинність дій не підтверджується достатніми даними, обґрунтованими та допустимими доказами.

Окрім того, слід врахувати і те, що норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно. Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

Зазначені скаржником відомості у даному випадку не є належною підставою для ініціювання кримінального провадження та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально-правового примусу, а відтак підстави для внесення відомостей до ЄРДР та задоволення скарги відсутні.

З огляду на викладене, представником органу досудового розслідування обґрунтовано не внесено відповідні відомостей до ЄРДР, а у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя