ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0000191,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання старшого слідчого Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000191 за ч.3 ст.114-2 КК України та наклав арештна певне майно, що належить ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , яке вилучене 24 листопада 2024 року при проведенні огляду комірок для зберігання особистих речей №3 та №15 в загальному приміщенні магазину «Сільпо» за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Свободи, буд. 64/1.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_8 .

В засіданні апеляційного суду сторона захисту уточнила вимоги апеляційної скарги та прохала скасувати арешт, накладений на вилучений під час огляду комірок №3 та №15 одяг ОСОБА_8 , оскільки ці речі не мають доказового значення у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з уточненими доводами, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Приписами п.1 ч.2 та ч.3 цієї статті Кодексу встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на вилучений одяг підозрюваного ОСОБА_8 під час проведення 24 листопада 2024 року огляду комірок для зберігання особистих речей в приміщенні магазину «Сільпо» по вул. Соборній, 64/1 в м. Васильків Київської області.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Полтавській області проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000191 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, за фактом поширення в умовах воєнного стану інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

24 листопада 2024 року слідчим проведено огляд місця події - комірок для зберігання особистих речей в загальному приміщенні магазину «Сільпо» за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Свободи, буд. 64/1, під час якого виявлено та вилучено в тому числі одяг, що належить ОСОБА_8 , який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Цього ж дня ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України, а 17 січня 2025 року, відповідно до статей 276-278 КПК України, повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 та ч.2 ст.111 КК України.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні інкримінованих дій з використанням вилученого одягу, а тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що ці речі відповідають критеріям речових доказів, передбачених ст.98 КПК України, та можуть бути використані для встановлення певних фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідно до положень ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0000191 в частині накладення арешту на одяг підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4