Номер провадження № 1-кп/756/964/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження в рамках кримінального провадження, яке внесене 14.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003865, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, який має повну загальну середню світу, є військовослужбовцем, проходить військову службу за мобілізацією під час воєнного стану, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

- Шевченківським районним судом міста Києва вироком від 12.11.2020 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- Броварським міськрайонним судом Київської області вироком від 23.12.2020 за ч. 3 ст. 185, ч.4, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- Деснянським районним судом міста Києва вироком від 09.2.2021за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавленні волі строком на 3 роки 6 місяців;

- Шевченківським районним судом міста Києва вироком від 09.04.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, 07.08.2023 на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира звільнений від відбування покарання умовно-достроково на строк 1 рік 5 місяців 19 днів;

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 13.12.2024, близько 21 год. 46 хв., ОСОБА_4 через прозоре скло побачив у приміщенні перукарні, що розташована за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. № 16, генератор. У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи наведений умисел, ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження дверей за допомогою металевого прута проник до приміщення перукарні, звідки викрав інверторний генератор, марки «Konner&Sohnen», моделі «KS5500iES ATSR», вартістю 47 999 грн 20 коп., який належить ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Органом досудового розслідування встановлено, що унаслідок вчинення злочину, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 47 999 грн 20 коп.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням в інше приміщення.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкримінований злочини вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 185, 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців. При цьому прокурор просив урахувати, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання, що він 13.12.2024 дійсно викрав з перукарні генератор. Це сталось тому, що він під час проходження військової служби в умовах воєнного стану за мобілізацією, виконуючи бойове завданя отримав поранення. Проходив лікування. Через тривале лікування його вивели поза штат з посадовим окладом трішки більше ніж 800 грн. Цих коштів йому не вистачало для проживання та лікування. Йому були потрібні кошти на лікування, а тому він перебував у відчаї, що призвели до того, що він вирішив вчинити крадіжку. Наразі йому вже надали медичну допомогу, він лікується. У вчиненому щиро кається.

Свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися, бо зрозумів помилковість свого поступку.

2.1.3. Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що його підзахисний розкаявся, визнав обставини, як і надав викривальні покази відносно себе на стадії досудового розслідування у вчиненні злочину. Крім цього, просив врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, а також й те, що обвинувачений сприяв розкриттю обставин учиненого злочину та повністю визнав свою вину в своєму діянні. А отже просив призначити більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

2.1.4. Потерпіла ОСОБА_6 в судові засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду судового провадження була повідомлена належним чином. Між тим, сторони кримінального провадження щодо розгляду судового провадження за відсутності потерпілої не заперечували.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження (надані показання обвинуваченим), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням в інше приміщення.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованому злочині визнав повністю, у вчиненому кається, яке на думку суду не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

Крім того, на думку суду, також існує обставина, що пом`якшує покарання - проходження військової служби під час воєнного стану за мобілізацією. Оскільки, як видно з показань обвинуваченого, останній добровільно звернувся до ТЦК за мобілізацією.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та проходження військової служби під час дії воєнного стану за мобілізацією.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким обвинувачений заволодів, а саме інверторним генератором на загальну суму 47 999 грн 20 коп., який був повернуто потерпілій, тому потерпіла не заявляли цивільний позов.

Також суд бере до уваги відомості про особистість обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий.

4.3. Між тим, оцінюючи доводи як сторони обвинувачення так і захисту, зокрема особистість обвинуваченого та його дій після виявлення кримінального правопорушення, суд погоджується зі стороною захисту про наявність підстав для застосування в даному випадку положень ст. 69 КК України.

Як вже було наведено, під час розгляду судом було встановлено (пункти 3.1. - 3.3.), що наявні дві обставини, що пом`якшують покарання та відсутні обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого. Зокрема, щире каяття та проходження військової служби під час дії воєнного стану за мобілізацією.

При цьому положення ст. 69 КК України визначають, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Слід урахувати, що після того, як дії ОСОБА_4 були викриті, останній, хоча міг цього і не робити, але вчинив дії щодо повернення викраденого майна, що фактично усунуло заподіяну ним шкоду.

Крім того, суд ураховує, що під час проходження служби за мобілізацією, ОСОБА_4 виконуючи обов`язки військової служби безпосередньо пов`язані із захистом Батьківщини, отримав поранення.

Саме такі обставини, на думку суду, для цього кримінального провадження, є істотними, разом із відомостями щодо особистості обвинуваченого, які наведені судом, та такими, які дають суду підстави для призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України нижче від найнижчої межі.

4.4. Указані відомості дають підстави для призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі, але із застосування положень статті 69 КК України.

Зокрема, за ч. 4 ст. 185 КК України слід призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 3 роки.

4.5. Між тим, оскільки ОСОБА_4 учинив новий злочин не відбувши попереднє покарання в виді позбавлення волі за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 09.04.2021, слід призначити остаточно ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_4 покарання за попереднім вироком, а саме в виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Суд ураховує, що стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. А отже, до набуття вироком законної сили, відповідно до вимог ст. 377 КПК Україна, вказаний запобіжний захід слід залишити без змін до набуття вироком законної сили.

5.2. Також слід урахувати, що ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 14.12.2024 і останній перебуває під вартою саме з моменту затримання. А отже, відповідно до ст. 72 КК України слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 14.12.2024 до набуття вироком законної сили, виходячи з того, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, а строк покарання слід рахувати з дня набуття вироком законної сили.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному провадження, а саме витрати на проведення експертиз № СЕ-19/111-24/73862-ТР від 20.12.2024 у сумі 3979 грн 50 коп., № 5659 від 25.12.2024 у сумі 320 грн 00 коп., на загальну суму 4299 грн 50 коп., слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

5.3. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, а саме інвенторний генератор марки «Konner&Sohnen», моделі «KS5500iES ATSR», що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , слід залишити в володінні останньої.

Цифровий носій інформації «CD-R» та «DVD-R» диски, які знаходяться в матеріалах досудового розслідування, які перебувають в Київській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Центрального регіону, слід залишити в матеріалах досудового розслідування протягом всього строку їх зберігання.

Металевий предмет з написом «Expert», два сліди низу взуття, які зберігається камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, слід знищити.

Кросівки чорного кольору, яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , слід залишити у володінні останнього.

Куртку зеленого кольору, яка зберігається камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, слід повернути ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим в учиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, з урахуванням вимог ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 09.04.2021, призначив остаточно ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 - рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , а саме з моменту затримання - 14.12.2024, до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення експертиз № СЕ-19/111-24/73862-ТР від 20.12.2024 у розмірі 3979 грн 50 коп., № 5659 від 25.12.2024 у розмірі 320 грн 00 коп., на загальну суму 4299 грн 50 коп. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:

- інвенторний генератор марки «Konner&Sohnen», моделі «KS5500iES ATSR», що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити в володінні останньої;

- цифрові носії інформації - «CD-R», «DVD-R» диски, які знаходиться в матеріалах досудового розслідування, які перебувають в Київській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Центрального регіону, слід залишити в матеріалах досудового розслідування протягом всього строку їх зберігання;

- металевий предмет з написом «Expert», два сліди низу взуття, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - знищити;

- кросівки чорного кольору, яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити у володінні останнього;

- куртка зеленого кольору, яка зберігається камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк та в тому ж порядку, з моменту отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1