Провадження № 1-кп/161/49/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 21 січня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003146 від 14.09.2024, який надійшов до суду 28.10.2024 від Луцької окружної прокуратури, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Холоневичі Ківерцівського району, Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , 14.09.2024 близько 01 год, знаходячись на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, всупереч установленому законом порядку, без дозволу власника та будь-яких правовстановлюючих документів, в порушення ст. 30 Конституції України, якою кожному гарантується недоторканність житла та іншого володіння особи, шляхом відчинення вхідних дверей, незаконно та самовільно проник до господарської будівлі, що розташована за вказаною адресою, належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_6 та є іншим володінням особи, де перебував проти її волі, після чого був виявлений потерпілою ОСОБА_6 та працівниками СРПП ВП №3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в результаті чого ОСОБА_5 порушив встановлене Конституцією України право потерпілої ОСОБА_6 на недоторканість іншого володіння особи.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному проникненні до іншого володіння особи, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Національної поліції відносяться до працівників правоохоронних органів.

Встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області від 16.04.2024 № 144о/с лейтенанта поліції ОСОБА_7 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 (м. Луцьк) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області та наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області від 07.05.2024 № 166о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_8 призначено посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 (м. Луцьк) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області.

Поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, відповідно до затвердженого графіку чергування ВП № 3 ( м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області на вересень 2024 року, заступили з 08 год 00 хв 13.09.2024 по 08 год 00 хв 14.09.2024 у добове чергування на території обслуговування (м. Луцька та Луцького району) з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, первинного реагування на повідомлення про правопорушення, тобто виконували свої службові обов`язки.

У подальшому, о 01 год 47 хв 14.09.2024 на лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про ймовірне вчинення крадіжки за адресою її домоволодіння: АДРЕСА_2 .

Близько 02 год 09 х 14.09.2024 працівники СРПП ВП № 3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прибули на місце події та почали здійснювати огляд прилеглої території на наявність сторонніх осіб.

У ході огляду вказаного домоволодіння, в приміщенні сараю працівниками поліції виявлено ОСОБА_5 , який усвідомлював, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу, оскільки останні були одягнені у формений одяг співробітника поліції (однострій), з шевронами приналежності до органу та підрозділу поліції, озброєні табельною вогнепальною зброєю та повідомили про статус поліцейського при виконанні службових обов`язків. В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник умисел, спрямований на погрозу насильством щодо працівників правоохоронного органу при виконанні останніми своїх службових обов`язків.

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на погрозу насильством щодо працівників правоохоронного органу, ОСОБА_5 , розуміючи, що поліцейські СРПП ВП № 3 ( м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, взяв в руки господарські вила та гострою частиною почав їх спрямовувати в бік поліцейських та рухатись з ними в напрямку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Після чого, усіма своїми діями агресивно демонстрував можливість застосувати вказаний предмет, чим створив реальну загрозу здоров`ю працівникам правоохоронного органу, викликавши у них відчуття страху за власне здоров`я і життя та реальні підстави побоюватися реалізації погрози насильства.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у погрозі насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю та показав, що дійсно він, при обставинах місця і часу, що зазначені в обвинувальному акті, незаконно проник до іншого володіння та в подальшому погрожував працівникам поліції під час виконання ними службових обов`язків. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у письмових заявах, поданих на адресу суду, зазначили, що претензій до обвинуваченого не мають. При призначенні покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, є вчинення кримінального правпорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив ряд умисних кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до категорії кримінальних проступків, інші до нетяжкого злочину, свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, потерпілі при призначенні покарання поклалися на розсуд суду. Водночас, обвинувачений ОСОБА_5 веде бродяжницький спосіб життя, не працює, зловживає алкогольними напоями, у зв`язку із чим неодноразово проходив відповідне лікування, тривалий час не прибував за викликами до суду та був доставлений 21.01.2025 у судове засідання на підставі ухвали про його привід, а тому суд вважає, що покарання у виді пробаційного нагляду чи призначення покарання із випробуванням на підставі ст.ст.75, 76 КК України буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України. Покарання у виді виправних робіт обвинуваченому ОСОБА_5 не може бути призначене, оскільки останній офіційно не працює. А тому, врахувавши наведені обставини у їх сукупності суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання в межах санкції статей кримінального закону, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, та за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді обмеження волі на мінімальний строк.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст.ст. 100 ч.9, 174 ч.4 КПК України суд вирішує долю речових доказів та арештованого майна.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.345 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.1 ст.345 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місць.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Речові докази:

-штани чорного кольору, кофту бордового кольору повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_5 ;

-шість лінз; частина металу; змив з ручки арматури; господарські вила та змиви з них знищити;

-DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Арешт, накладений 18.09.2024 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області на майно, у кримінальному провадженні №003146, скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий