Справа №592/6794/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/518/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/6794/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.06.2023, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, зареєстрований та фактично мешкає АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 , оскільки відсутні докази на підтвердження наявності у потерпілої особи речей, які були предметом кримінального правопорушення, інвентарний опис та звіряльна відомість не є належними доказами за відсутності первинних документів, огляд місця події 07.04.2023 був проведений з порушенням процесуального порядку без отримання попереднього дозволу, ухвала слідчого судді про допуск до використання матеріалів досудового розслідування зібраних в іншому кримінальному провадженні суду надана не була. Суд безпідставно не взяв до уваги показання обвинуваченого щодо обставин придбання ним речей, які були вилучені в ході обшуку та проігнорував покази працівників СІЗО з приводу самостійного придбання форменого одягу, висновки товарознавчих експертиз. Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відрізняються від показань, які були надані останніми під час досудового розслідування. Після залишення території в/ч, ворота до неї були зламані, ідентифікуючі таблички знищені, впродовж декілька днів відбувалось розкрадання майна невідомими особами, на час інкримінованих подій обвинувачений не мав достатніх підстав вважати незаконним проходження через зламані ворота не територію колишньої в/ч.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.06.2023 ОСОБА_9 визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК і йому призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК, ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. На підставі ст. 76 КК покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3 586,82 грн.

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 після залишення військовослужбовцями в/ч Національної гвардії України через військову агресією рф у денній час в один із днів у період з 27.02. до 02.03.2022 проник на огороджену забором територію в/ч, де зберігались матеріальні цінності, достовірно знаючи, що вона є військовим об`єктом, звідки таємно викрав майно загальною вартістю 3466 грн.

Будучи належним чином повідомленими про дату та час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_12 в судове засідання не з`явились, від захисника ОСОБА_12 надійшла письмова заява про припинення його повноважень як захисника у кримінальному провадженні, від обвинуваченого ОСОБА_9 будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності обвинуваченого і його захисника, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність доказів винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого правопорушення, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки на підтвердження визнаного доведеним обвинувачення суд першої інстанції у вироку послався на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_9 .

Розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за пред`явленим йому обвинуваченням, суд першої інстанції визнав його доведеним та кваліфікував дії останнього як таємне викрадення майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення та сховище, тобто за ч. 3 ст. 185 КК.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що речі, які були вилучені при обшуках придбані ним в різні проміжки часу. Його сім`я під час війни нікуди не виїжджала. Після 24.02.2022 був біля воріт в/ч, але в частину не заходив, в патруль не ходив, не чергував. 27.02-29.02.2022 виїжджав за територію СІЗО у місто, де придбав вилучені у нього речі.

Разом з тим, незважаючи на такі показання, факт вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами.

Так, представник в/ч в суді першої інстанції пояснив, що в/ч огороджена цільним парканом, можливо пройти тільки через КПП, є черговий який все контролює. Прохід на територію згідно дозволу або перепустці. 24.02.2022 військовослужбовці залишили місце розташування, а на початку квітня 2022 року повернулось керівництво частини. При виїзді 24.02.22 майно залишалось на місці, вивозився особовий склад, потім вивозилось майно, на яке вистачило автомобілів. На складі зберігалось речове майно, посуд, білизна, мило. Була проведена інвентаризація, зроблена відповідна відомість та звіряльна відомість, оскільки був факт нестачі. Первинні документи обліку майна були знищені 24.02.2022. Майно, яке було знайдено в приміщеннях, належних ОСОБА_9 належить в/ч і повернуто на склад.

Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 (командир в/ч) на території в/ч розташовані склади, де зберігався військовий одяг, взуття та інше майно. 24.02.2022 було прийнято рішення про зміну місця дислокації в/ч та знищення документів, в цей день особовий склад виїхав з території. Речі, які зберігалися в речовому складі та інших складах не вивозили, забирали лише зброю та особисті речі. Після виїзду з території в/ч всі приміщення, склади та ворота були зачинені та опечатані, але в подальшому на початку березня 2022 року під час спілкування з начальником ДУ CI3O ОСОБА_14 , останній повідомив про співробітника СІЗО ОСОБА_15 , який може бути причетний до крадіжки майна з в/ч.

Аналогічні показання суду надав і свідки ОСОБА_16 (заступник командира в/ч), ОСОБА_17 (начальник речового складу в/ч), ОСОБА_18 (начальник режимно-секретної служби в/ч).

Свідок ОСОБА_10 (співробітник ДУ «Сумський слідчий ізолятор») суду пояснив, що 24.02.2022 особовий склад установи був переведений на посилене несення служби, а з 27.02.2022 співробітники установи здійснювали патрулювання території навколо CI3O згідно затвердженого графіку. 27.02.2022 він бачив як ОСОБА_19 заходив на територію в/ч зі сторони поля, а як виходив не бачив. 01.03.2022 перебуваючи у патрулі приблизно у період часу з 11:00 до 13:00 бачив як ОСОБА_19 йде з в/ч повз паркан та в руках тримав прозорий пакет з військовою формою, коробок з милом i берці. Пройшовши повз них, ОСОБА_19 підійшов до свого т/з та відчинив задню праву дверцю. Вказаний автомобіль ОСОБА_9 01.03.2022 стояв біля входу до СI3O. В середині березня 2022 року, коли вийшов начальник CI3O ОСОБА_20 , то запитував кому що відомо або хто що бачив. Він i ОСОБА_11 розповіли ОСОБА_21 про те, що бачили ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_11 також надав в судовому засіданні показання, які є аналогічними показанням свідка ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_20 (начальник ДУ «Сумський слідчий ізолятор») в телефонній розмові дізнався, що на території в/ч здійснювався вивіз майна. 09.03.2022 він повернувся до м. Суми і почав з`ясовувати про обставини діяльності установи, спілкувався з працівниками щодо обставин вивезення майна з в/ч. Безпосередньо спілкувався три рази з ОСОБА_23 про повернення майна. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час спілкування повідомили йому, що бачили ОСОБА_15 як він заходив і йшов з відповідними речами повз в/ч, про вказану обставину він повідомив командира в/ч ОСОБА_24 .

Аналогічні показання надали свідки ОСОБА_25 (заступник начальника ДУ «Сумський слідчий ізолятор»).

Свідок ОСОБА_26 (інженер з комунального забезпечення та інтендантського забезпечення ДУ «Сумський слідчий ізолятор») суду пояснив, що він 24.02.2022 здійснював патрулювання периметру СІЗО за окремим графіком, в групи входили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які також здійснювали патрулювання. По дві особи ходили в патруль, потім змінювались. Обходили зовнішній периметр установи.

Крім того, суд першої інстанції поклав в основу свого вироку й інші докази, у тому числі:

- протокол огляду місця події від 07.04.2022, згідно якого було оглянуто територію в/ч, приміщення, склади, в яких зберігався військовий одяг, взуття, в ході якого було встановлено, що двері зламані, речі відсутні, залишились пусті коробки з під взуття марки «TALAN» та іншого військового майна (одягу) (а. к. п. 47-50, т. 1);

- протокол обшуку від 12.05.2022, згідно якого проведено обшук дачного будинку за адресою АДРЕСА_2 , за участю ОСОБА_15 , в ході якого було виявлено черевики з високими берцями чорного кольору розміром 40/255, з маркуванням фірми «TALAN», та з написами на бірках «Власність НГУ» (а. к. п. 51-60, т. 1);

- протокол огляду речей від 17.05.2022, з якого убачається, що за участю начальника речового складу в/ч ОСОБА_17 було оглянуто чорні черевики з високими берцями, який засвідчив, що вказане взуття належить в/ч та зберігалось на території в/ч (а. к. п. 61-66, т. 1);

- висновок судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-22/6978-ТВ від 11.07.2022 (а. к. п. 67-76, т. 1);

- протокол обшуку від 12.05.2022 квартири за адресою АДРЕСА_1 за участю ОСОБА_27 , в ході кого були виявлені картонна коробка з 44 упаковками мила «aroma grand шарм lime&mint beauty soap» в зеленій упаковці; куртка зимова демісезонну темно-зеленого кольору ззовні та чорного кольору у середині; фуфайка з короткими рукавами темно-зеленого кольору; сорочка демісезонна темно-зеленого кольору; сорочка демісезонна світлозеленого кольору; кальсони чоловічі темнозеленого кольору; кальсони чоловічі світлозеленого кольору (а. к. п. 83-95, т. 1).

- протокол огляду речей від 18.05.2022 з фототаблицею, згідно якого за участю начальника речового складу в/ч ОСОБА_17 були оглянуті речі, вилучені в ході обшуку 12.05.2022, який засвідчив, що вказані речі належать в/ч та зберігались на території в/ч (а. к. п. 101-119, т. 1);

- висновок судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-22/6979-ТВ від 16.08.2022 (а. к. п. 120-140, т. 1);

- інвентаризаційний опис № 113 та звіряльна відомість № 113, складені за наслідками проведення суцільної інвентаризації відповідно наказу командира в/ч від 07.05.2022 № 40, відповідно яких майно, що було виявлено та вилучено у ОСОБА_15 перебувало на обліку та на складах в/ч.

Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Наводячи докази на підтвердження встановлених обставин, суд першої інстанції, як того і передбачають положення ст. 374 КПК, надав належну правову оцінку запереченням сторони захисту на пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК.

Так, спростовуючи доводи сторони захисту щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт придбання в/ч майна, яке було вилучене у ОСОБА_9 , суд першої інстанції цілком обгрунтовано послався, в тому числі, на показання ОСОБА_28 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , а також на протоколи обшуку від 12.05.2022 квартири та дачного будинку обвинуваченого, протоколи огляду речей від 17.05.2022, 18.05.2022, інвентаризаційний опис №113 та звіряльну відомість №113, складені за наслідками проведення суцільної інвентаризації відповідно наказу командира в/ч від 07.05.2022 № 40, які в своїй сукупності і взаємозв`язку доводять поза розумним сумнівом причетність ОСОБА_9 до викрадення належного даній в/ч майна.

Зокрема, як убачається з протоколу обшуку від 12.05.2022, проведеного за участю ОСОБА_9 , в дачному будинку за адресою АДРЕСА_2 , були виявлені та вилучені черевики з високими берцями чорного кольору розміром 40/255, з маркуванням фірми «TALAN», з написами на бірках «Власність НГУ». При цьому ОСОБА_9 , маючи можливість, будь-яких заперечень з приводу виявленого у нього майна, пояснення обставин його придбання у інших осіб не висловлював.

Належність даних берців та іншого вилученого 12.05.2022 в ході обшуку квартири обвинуваченого майна в/ч підтвердив і свідок ОСОБА_17 (начальник речового складу в/ч № НОМЕР_1 НГУ) спочатку під час їх огляду, що підтверджується протоколами огляду речей від 17.05.2022 та 18.05.2022, а потім і під час його допиту в суді першої інстанції.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , пояснення яких є послідовними та такими, що узгоджуються з іншими доказами у справі, та логічно їх доповнюють і в силу ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо обставин нібито придбання ним речей, які були вилучені в ході обшуків, навівши з цього приводу відповідні мотиви, з якими погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарг захисника про недопустимість певних доказів у кримінальному провадженні колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягає, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За приписами ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, а згідно ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Так, відповідно протоколу огляду місця події від 07.04.2023 було оглянуто територію в/ч, приміщення, склади, в яких зберігався військовий одяг, взуття, в ході якого було встановлено пошкодження дверей, відсутність речей та наявність пустих коробок з під взуття марки «TALAN» та іншого військового одягу.

Вказана процесуальна дія проведена відповідно положень ст. 233, 237 КПК з дозволу начальника в/ч ОСОБА_24 , за участі понятих, представника в/ч та із застосуванням відеофіксації. Протокол огляду підписаний учасниками слідчої дії, будь-які зауваження, заперечення чи доповнення до протоколу учасниками не вносились.

Надаючи оцінку наявності в діях ОСОБА_9 кваліфікуючої ознаки проникнення у інше приміщення та сховище послався на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 (провадження № 13-14кс18, справа № 569/1111/16-к), згідно якої проникнення як кваліфікуюча ознака передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном. Наявність режиму вільного доступу до приміщення свідчить про законність входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення та правомірне її перебування там, а отже, виключається інкримінування кваліфікуючої ознаки «проникнення», навіть якщо особа потрапила в приміщення з умислом заволодіти чужим майном. Разом з тим, інша кримінально-правова кваліфікація має бути надана діям особи, яка шляхом вільного доступу до певного приміщення вчиняє дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом (наприклад, службові приміщення, відокремлені секції магазину з обмеженим доступом, касові апарати, сейфи тощо). Такі дії мають бути кваліфіковані як поєднані з проникненням у інше приміщення чи сховище. При інкримінуванні «проникнення» важливим є також факт усвідомлення особою незаконності входження (потрапляння) у відповідне приміщення та перебування в ньому під час вчинення розбою. Вчиняючи розбій, поєднаний з проникненням, особа повинна усвідомлювати протиправність входження (потрапляння) у приміщення та перебування в ньому під час вчинення розбою, передбачати суспільно небезпечні наслідки такого протиправного входження (потрапляння) у приміщення й бажати їх настання.

Беручи до уваги вказаний правовий висновок суд першої інстанції вважав за можливе врахувати його при розгляді даного провадження, оскільки за своїм змістом кваліфікуюча ознака «проникнення у інше приміщення та сховище» за ч. 3 ст. 187 КК є тотожною із передбаченою в ч. 3 ст. 185 КК.

Із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним убачається, що ОСОБА_19 знав що територія в/ч є військовим об`єктом, а отже має обмежений режим доступу на територію частини та й в приміщення, які знаходяться на цій території. Злочин скоював з прямим умислом та з корисливих мотивів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що твердження, наведені захисником в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків, викладених у вироку суду, і не містять вагомих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти переконання, що вирок було постановлено з істотними порушеннями норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, належним чином обґрунтованим та умотивованим, тому вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.06.2023 відносно ОСОБА_29 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4