27.01.2025
справа №642/3732/21
провадження №1-в/642/12/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові подання провідного інспектора Полтавського районного сектору №3 філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку,-

ВСТАНОВИВ:

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.2021 року стосовно ОСОБА_4 надійшов на виконання 26.08.2021 року. Оскільки з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом 2 років, відповідно інформації з ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ознак адміністративного та кримінального правопорушення у діях ОСОБА_4 щодо ухилення від сплати штрафу не встановлено та відповідно вимоги наданої з СПД №1 (Машівка) ВП №3 Полтавського РУП ГУНП В Полтавській області засуджений з дня набрання чинності обвинувальним вироком, нового злочину не вчинив, на підставі ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, представник пробації просив розглянути питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.2021 року.

Сторони у судове засідання не з`явились, про день та час слухання повідомилась належним чином, що не є перешкодою для розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, якими обґрунтовується її задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.2021 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Ухвалою суду від 06.12.21 р. ОСОБА_4 розстрочено сплату штрафу за вироком суду. ОСОБА_4 , після набрання ухвалою чинності, сплатив разово щомісячний платіж в сумі 1700 грн., станом на день подачі подання, засудженим не надано чергового платежу. Інформації про причини несплати частини штрафу уповноважений орган з питань пробації не має, внаслідок чого слід вирішити питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських.

Ухвалами Ленінського районного суду м. Харкова від 23.02.2022 року, Київського районного суду м. Полтави від 29.06.2022 року та від 27.12.2022 року, Ленінського районного суду м. Харкова від 12.04.2023 року, 16.12023 року та 23.08.2024 року у задоволенні подання про заміну засудженому несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, було відмовлено.

19.11.2024 року до ВП №3 Полтавського РУП ГУНІ в Полтавській області було направлено подання для вирішення питання про притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ухилення від покарання у виді штрафу.

Відповідно інформації наданої з ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, ознак адміністративного та кримінального правопорушення у діях ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно вимоги №62-14112024/53707 наданої з СПД №1 (Машівка) ВП №3 Полтавського РУП ГУНІ в Полтавській області засуджений з дня набрання чинності обвинувальним вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.2021 року нового злочину не вчинив.

Відповідно до ч.1 ст.26КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання.

У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.21, факт ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 80 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.21 року, зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя - ОСОБА_1