ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи №678/230/25
Номер провадження №1-кс-678-106/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Летичів у відсутність осіб, які беруть участь у судовому провадженні, без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, клопотання про арешт майна, яке подане уповноваженим на здійснення дізнання дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 і погоджене прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 06 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

І. СУТЬ ПИТАННЯ, ЩО ВИРІШУЄТЬСЯ СУДОМ

1. 17 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання за змістом якого його ініціатор просить накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку майно.

2. Ініціатор та прокурор просять розгляд клопотання проводити у їх відсутність, таке підтримують і просять задовольнити.

ІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

3. В силу ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як зазначено у ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1). Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (абз. 1 ч. 1). Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1). Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3).

В силу ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Із клопотання та доданих матеріалів вбачається, що 05 лютого 2025 року до чергової частини відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області) надійшов рапорт ДОП СП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що під час спілкування із жителями Летичівської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області було встановлено, що місцевий мешканець гр. ОСОБА_6 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 зберігає наркотичні засоби.

За даним фактом 06 лютого 2025 року внесено відомості до ЄРДР за №0000027, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

14 лютого 2025 року під час проведення обшуку господарства по АДРЕСА_1 було виявлено і вилучено нижню та верхню частину пластикової пляшки до верхньої частини якої приєднано наперсток з нашаруванням речовини бурого кольору та залишками речовини рослинного походження, яку поміщено до сейф-пакета PSP 2109778.

14 лютого 2025 року постановою уповноваженого на здійснення дізнання вилучене в ході проведення обшуку майно визнано речовим доказом.

ІV. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

5. Вилучене під час проведення обшуку майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, в сукупності з іншими доказами може бути використане органом досудового розслідування як беззаперечний доказ незаконного зберігання наркотичних засобів, тому таке обґрунтовано постановою уповноваженого на здійснення дізнання визнано речовим доказом.

6. У зв`язку із цим є підстави для накладення арешту на майно згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - з метою забезпечення збереження речового (их) доказу (ів), адже речовий (і) доказ (и) необхідний (і) органу досудового розслідування для проведення слідчих (розшукових) дій (експертиз, слідчого експерименту, тощо).

Арешт майна забезпечить належне зберігання речового (их) доказу (ів) та недопущення його (їх) спотворення чи знищення.

7. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (законного володільця) майна, як накладення арешту на майно, що є співмірним тимчасовим обмеженням його прав.

Не накладення арешту на вилучене майно може призвести до настання негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

V. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

8. Для всебічного, повного, об`єктивного та своєчасного розслідування кримінального провадження необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно, тому клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 40-1, 107, 110, 131-132, 170-175, 309-310, 369-372, 392-395 КПК України,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 14 лютого 2025 року в ході проведення обшуку господарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 , власником якого є покійна ОСОБА_7 та в якому проживає ОСОБА_8 , а саме на нижню та верхню частину пластикової пляшки до верхньої частини якої приєднано наперсток з нашаруванням речовини бурого кольору та залишками речовини рослинного походження, яку поміщено до сейф-пакета PSP 2109778.

Позбавити права власника даного майна на відчуження, розпорядження та користування ним з метою збереження речового доказу, запобігання можливого його знищення, пошкодження, приховання, призначення необхідних експертиз та проведення інших слідчих дій, з можливістю під час проведення експертизи повного або часткового використання речового доказу.

Ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1