Справа № 202/2904/25
Провадження № 1-кс/202/2382/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

31 березня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу РОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000010 від 12.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу РОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся з погодженим з прокурором клопотанням, в якому просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, яке було вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки «Toyota Rav 4», номерний знак НОМЕР_1 , а саме на документи, оформлені на осіб чоловічої статі призовного віку, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також на автомобіль Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження № 0000010 від 12.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення службовими особами 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо визнання непридатною особи до проходження військової служби.

27.03.2025 року під час проведення в цьому кримінальному провадженні обшуку автомобіля марки «Toyota Rav 4», номерний знак НОМЕР_1 були вилучені документи, які оформлені на осіб чоловічої статі призовного віку, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Також вилучено безпосередньо автомобіль Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 .

28.03.2025 року вилучені речі визнані речовими доказами.

Отже, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказані речі.

В судове засідання слідчий та сторона захисту не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

При цьому захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_13 у своїй заяві заперечувала проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 12.03.2025, в якому 28.03.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення службовими особами 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо визнання непридатною особи до проходження військової служби.

Згідно з протоколом обшуку 27.03.2025 під час обшуку автомобіля марки «Toyota Rav 4», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 було виявлено та вилучено документи, оформлені на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також автомобіль Toyota Rav 4 номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді від 28 березня 2025 року був наданий дозвіл на проведення 27 березня 2025 року обшуку автомобіля «Toyota Rav 4» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

При вирішенні питання про арешт цього майна, слідчий суддя враховує, що за змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені під час обшуку документи, оформлені на осіб чоловічої статі призовного віку, мають значення речових доказів, відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому існує ризик приховування чи знищення цих речових доказів у випадку не накладення на них арешту, оскільки підозрювана є особою, заінтересованою у результатах кримінального провадження.

Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучені під час обшуку документи на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Щодо арешту автомобіля марки «Toyota Rav 4», номерний знак НОМЕР_1 , то слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого в цій частині є необґрунтованим.

Слідчий суддя звертає увагу, що в своєму клопотанні слідчий як на підставу арешту посилається саме на необхідність збереження речових доказів.

Водночас вилучений транспортний засіб не має будь-яких ознак речового доказу.

Будь-яких інших підстав для арешту майна, зокрема для забезпечення конфіскації майна, у клопотанні слідчого не зазначено.

Клопотання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна слідчим не подавалося.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання про можливість утримання речей необхідно забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи, з огляду на те, що для утримання державою речей у кожному випадку має існувати очевидна причина, на що вказує Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року.

Слідчий суддя бере до уваги, що дозвіл на вилучення автомобіля не надавався, він не містить слідів правопорушення, тому арешт цього майна становитиме для його власника надмірний тягар, який є непропорційним порівняно з потребами досудового розслідування. Позбавлення власника правомочностей щодо цього майна є невиправданим.

За таких обставин клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню лише в частині арешту документів.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження та користування на документи, які були вилучені 27 березня 2025 року під час проведення обшуку автомобіля марки «Toyota Rav 4», номерний знак НОМЕР_1 , а саме на документи, оформлені на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_14