ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0002060 від 14.07.2023за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Офірна Фастівського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні нікого не має, не є інвалідом, працюючого не офіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що на території України Указом Президента України (далі Указ) від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, із змінами внесеними в зазначений Указ від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 № 259/2022 затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022 затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 №573/2022 затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500- IX, Указом від 07.11.2022 № 757/2022 затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 № 58/2023 затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, Указом від 01.05.2023 № 254/2023 затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указом від 26.07.2023 451/2023 затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275- IX у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Так, 11.07.2023 близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебував на вул. Ярослава Мудрого, в м. Фастів Київської області, де на узбіччі дороги побачив електросамокат марки «Ninebot» моделі «Ву Segway МАХ G30Е II», після чого у нього виник умисел на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення даного електросамокату.

Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, таємно викрав, електросамокат марки «Ninebot» моделі «Ву Segway МАХ G30Е II» вартістю 23999 гривень 20 копійок, який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після цього ОСОБА_4 з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 23999 гривень 20 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що 11.07.2023 вночі він привіз з м. Житомира до м. Фастова військового, якого завіз додому. Після чого, коли він їхав з мікрорайону «Казнівка» в м. Фастові додому, проїжджаючи по вул. Ярослава Мудрого, він побачив, що в кущах лежав самокат. Спочатку він подумав, що самокат хтось загубив на тому місці. Впевнившись, що поруч нікого немає, він поклав самокат в багажник свого автомобіля, а потім, вже наступного дня, передав його знайомому ОСОБА_8 , який той самокат розібрав. ОСОБА_8 він повідомив, що самокат він знайшов. Повідомив, що слідчому видав самокат саме він, а ОСОБА_8 видав електричну плату від самоката. У скоєному щиро розкаявся.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, прокурора, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , останній раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, займається волонтерською діяльністю, за що має подяки від Української військово-медичної академії, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких умисних корисливих злочинів, обставини, вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у мінімальному розмірі.

При цьому, суд вважає, що в даному випадку, враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України і звільненням останньої від відбування покарання з випробуванням з одночасним покладенням на неї встановлених ст. 76 КК України обов`язків.

На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, клопотань про його обрання не надходило.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік .

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку 13 лютого 2025 року.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме:

- електричний самокат чорного кольору марки Ninebot Segway МАХ 630Е II в розібраному стані, а саме з відкрученою нижньою кришкою та електричну плату синього кольору з надписом А 76728, ІМЕІ: НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 повернути власнику ФОП « ОСОБА_6 ».

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_10