Справа № 183/3036/19
Провадження № 1-в/191/49/25
У Х В А Л А

іменем України

30 січня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями частини 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми основного Закону України також знайшли своє відображення в частині 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що , якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими відповідно до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливим для обвинувачення.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки. Вирок набрав законної сили 04.11.2019 року.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2019 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 21.03.2019 року із заподіянням ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди на суму 455,05 грн.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн, а 50% від його розміру становить 960,50 грн.

Таким чином, за змістом положень Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України становив 1921грн. (960,50грн. х 2). Таким чином, ураховуючи, що вартість майна, яким незаконно заволодів ОСОБА_4 була меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що у зв`язку з усуненням караності такого діяння засуджений підлягає звільненню від покарання призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2019 року.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначене покарання за сукупністю злочинів шляхом поглиненням менш суворого покарання більш суворим та визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2019 року у виді 1 місяця позбавлення волі, остаточно визначено до відбування покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання розраховувати з 26.02.2021 року. Вирок набрав законної сили 30.06.2021 року.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 18.02.2021 року із заподіянням ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро -М» матеріальної шкоди на суму 1206,90 грн.

Станом на 01 січня 2021року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а 50% від його розміру становить 1135 грн.

Таким чином, за змістом положень Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України становив 2270грн. (1135 грн. х 2). Таким чином, ураховуючи, що вартість майна, яким незаконно заволодів ОСОБА_4 була меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що у зв`язку з усуненням караності такого діяння засуджений підлягає звільненню від покарання призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України, що унеможливлює застосування положень ч.1 ст. 70 КК України за вказаним вироком. Крім того, приведення у відповідність до Закону №3886-ІХ вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2019 року, унеможливлює застосування положень ч.1 ст. 71 КК України у вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року.

Таким чином ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, без застосування ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України. Строк відбування покарання розраховувати з 26.02.2021 року.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року, яким остаточно ОСОБА_4 засуджено до 4 років 1 місяця позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі із зарахуванням покарання, відбутого частково за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року. Вирок набрав чинності 10.08.2023 року.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує злочинність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що якщо покарання особі призначене за сукупністю злочинів або сукупністю вироків і один із вчинених нею злочинів декриміналізовано - вона звільняється від покарання, призначеного окремо за декриміналізований злочин, після чого суд повинен заново визначити остаточне покарання без урахування того, від якого особу було звільнено.

В дотримання положень ч.2 ст. 74 КК України, враховуючи приведення у відповідність вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року до вимог чинного законодавства, у зв`язку з декриміналізацію, суд вважає за необхідне ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2023 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі із зарахуванням покарання, відбутого частково за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2023 року та остаточно визначено покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі. Початок строку покарання розрахований з 26.02.2021 року. Вирок набрав чинності 21.10.2023 року.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив за епізодами: 22.12.2018 року із заподіянням потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 748,80 грн.; 21.01.2021 року із заподіянням потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2538,95грн.; кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_4 вчинив за епізодами: 11.02.2019 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 3435грн.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн, а 50% від його розміру становить 881 грн.; станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн, а 50% від його розміру становить 960,50 грн.; станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а 50% від його розміру становить 1135 грн.

Таким чином, ураховуючи, що вартість майна, яким незаконно заволодів ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом 22.12.2018 року із заподіянням потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 748,80 грн. була меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, суд вважає, за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 185 КК України за вказаним епізодом, як таким, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Водночас враховуючи що за іншими епізодами ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, сума майна, яким заволодів ОСОБА_4 становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому кримінальна караність діянь ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України не усунена.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 року у справі № 567/507/23.

Таким чином ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2023 року та остаточно визначено покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі. Початок строку покарання розрахований з 26.02.2021 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» задовольнити частково.

Привести вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2019 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2019 року, у зв`язку із усуненням караності діяння.

Привести вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, без застосування ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України. Строк відбування покарання розраховувати з 26.02.2021 року.

Привести вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2023 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2023 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі із зарахуванням покарання, відбутого частково за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року.

Привести вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Звільнити ОСОБА_4 , 20 листопада 1988 року від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 185 КК України за епізодом 22.12.2018 року із заподіянням потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 748,80 грн., у зв`язку із усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2023 року та остаточно визначено покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі. Початок строку покарання розрахований з 26.02.2021 року.

Копію ухвали направити в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», засудженому, прокурору Синельниківської окружної прокуратури для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення.

Суддя ОСОБА_1