ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1497/24

Провадження № 11-кп/820/249/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеокоференції матеріали кримінального провадження №0001586, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Нетішинського міського суду від 20 грудня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Києва, громадянку України, українку, одружену, не працюючу, з вищою освітою, яка фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- 27.08.2024 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ст. 390-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі строком 1(один) рік 4 місяці.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано частково строком 2 місяці не відбуту частину покарання за вироком Нетішинського міського суду від 27 серпня 2024 року та визначено остаточне покарання 1 (один) рік 6 місяців обмеження волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

За вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи на обліку осіб, що вчинили домашнє насильство - «Кривдник» у відділі поліцейської діяльності №1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, в порушення ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому, що принижує його гідність поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в період часу з 20.11.2023 по 16.09.2024, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняла психологічне насильство відносно своєї бабусі ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Так, 20.11.2023, близько 07 години 00 хвилин, в АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , перебуваючи в п`яному вигляді, вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї бабусі ОСОБА_8 , внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

21.11.2023, близько 17:16 годин в АДРЕСА_1 ОСОБА_7 вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї бабусі ОСОБА_8 , а саме умисні дії, що полягали у висловлюванні словами нецензурної лайки.

За вищевказані дії 14.12.2023 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі № 679/1533/23 ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУІІАП.

Крім того, 14.01.2024, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого спільного з бабусею потерпілою ОСОБА_8 мешкання, що по АДРЕСА_1 , умисно вчинила словесну сварку, під час якої висловлювалася на адресу останньої нецензурною лайкою, ображала, чим завдала шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, вчинивши домашнє насильство.

За вищевказані дії, 22.03.2024 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі №679/103/24, ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, 03.07.2024, близько 20 години 10 хвилин, в АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого спільного проживання, вчинила стосовно своєї бабусі ОСОБА_8 домашнє насильство психологічного характеру, яке виражалося у словах нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

За вищевказані дії, 26.07.2024 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі № 679/1158/24 ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Також 16.09.2024, близько 08:50 годин, в м. Нетішині Хмельницької області ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої систематичні неправомірні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, вчергове створила словесний конфлікт з бабусею ОСОБА_8 , який супроводжувався словесними образами, нецензурними словами, здійснюючи на останню психологічний тиск.

Внаслідок згаданих протиправних дій з боку онуки ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 зазнала психологічних страждань у вигляді словесних образ, приниження, що викликало у потерпілої невпевненість, нездатність захистити себе та емоційні страждання.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, визнати ОСОБА_7 винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком 1(один) рік.

Згідно ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднати частково не відбуту частину покарання строком 1 місяць за вироком Нетішинського міського суду від 27 серпня 2024 року та визначити остаточне покарання 1 (один) рік 1 місяць обмеження волі.

Свої вимоги аргументує тим, що вирок суду є надто суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Вважає, що судом першої інстанції не у повній мірі враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої. А саме: її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Стверджує захисник і про те, що судом не враховано позицію потерпілої, яка не наполягала на суворому покарання відносно обвинуваченої своєї онуки.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскаржуваного судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги сторони захисту, вислухавши доводи обвинуваченої та її захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вислухавши учасників судового провадження у дебатах та надавши останнє слово обвинуваченій, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, в якій фактичні обставини та правова кваліфікація дій обвинуваченої не оскаржуються.

Дії ОСОБА_7 за ст.126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, кваліфіковано вірно.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги в частині пом`якшення обвинуваченій покарання, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки покарання ОСОБА_7 у виді обмеження волі у мінімальному розмірі, та за сукупністю вироків, належним чином мотивоване, з врахуванням вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Так, за правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Покарання призначене обвинуваченій ОСОБА_7 у виді обмеження волі у мінімальному розмірі, в тому числі і за сукупністю вироків, на переконання колегії суддів, є законним та справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, а тому підстав вважати призначене покарання занадто суворим, про що зазначається у апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Так, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченої. Врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, в тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Приймаючи до уваги сукупність наведених обставин, колегія суддів не має сумнівів у тому, що визначена обвинуваченій форма та розмір відбування покарання у виді обмеження волі є співмірною протиправному діянню, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що забезпечить виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Апеляційним судом під час перевірки призначеної обвинуваченій форми відбування покарання враховуються обставини, якими обґрунтовуються апеляційні вимоги захисту.

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що потерпіла не наполягала на суворому покаранні щодо обвинуваченої, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання в повному обсязі.

Тобто, при призначенні покарання судом враховано всі обставини з відповідною їх оцінкою, в тому числі й ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та призначення більш м`якого покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не виявлено, а відповідно і підстав для зміни вироку суду щодо останньої не вбачається.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_3