Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/5/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №295/16876/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 та продовжено у межах строку досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000399 від 07.02.2024 строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 до 10.01.2025.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Житомирі) ТУ ДБР в м.Хмельницькому ОСОБА_9 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 про продовження дії до ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000399, що підозрюється за по ч.5 ст. 407 КК України, запобіжного заходу тримання під вартою терміном до 10.01.2025. При цьому, зазначає, що сам факт підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення також не може бути безумовною підставою для тримання його під вартою. Зазначає, що ОСОБА_7 бажає повернутись у військову частину, умови СІЗО для нього нестерпні так як він ніколи не був судимий не звик до таких умов а саме тримання під вартою, а тому до ОСОБА_7 можливо застосувати домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 або особисте зобов`язання. Наголошує, що ОСОБА_7 бажає повернутись до ЗСУ і є вже військові частини, які готові його забрати для продовження військової служби.

Заслухавши суддю доповідача, доводи підозрюваного в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, апеляційний суд в вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №295/16876/24, в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому перебуває кримінальне провадження №№0000399 від 07.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 16.09.2021 солдат ОСОБА_7 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу строком на три роки.

Того ж дня, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 195 від 16.09.2021 солдат ОСОБА_7 призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу військової частини та на усі види забезпечення.

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2023 № 25 солдат ОСОБА_7 зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту старшого оперативної групи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , встановлено, що 20.12.2023 близько 08 год. під час ранкового шикування особового складу оперативної групи в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено відсутність військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_7 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2023 № 575 було призначено проведення службового розслідування за вказаним фактом, за результатами якого не встановлено поважних причин відсутності військовослужбовця ОСОБА_7 у розташуванні військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст.ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, близько 08 год. 00 хв. 20.12.2023 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків по теперішній час, чим продовжує вчинення кримінального правопорушення.

За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 обов`язки військової служби за посадою не виконує, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив, та проводить час на власний розсуд, не пов`язаний із виконання військових обов`язків.

18.09.2024 військовослужбовцю ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та у зв`язку з неможливістю його вручення - таке повідомлення про підозр направлено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Повідомлення про підозру направлено до в/ч НОМЕР_1 , яке військова частина отримала 20.09.2024.

20.09.2024 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

27.09.2024 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира за клопотанням сторони обвинувачення надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

10.10.2024 провадження у кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

09.11.2024 провадження у кримінальному провадженні відновлено у зв`язку встановленням місця перебування розшукуваної особи та на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2024 підозрюваного ОСОБА_7 затримано з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2024 обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 17.12.2024.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 27.11.2024 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2024 - без змін.

10.12.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000399 від 07.02.2024 за підозрою ОСОБА_7 завершено, а зібрані під час досудового розслідування докази визнанні прокурором достатніми для складання обвинувальної о акту. На виконання вимог ст. 283, 290 КПК України про завершення досудового розслідування та надання можливості на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування повідомлено підозрюваного та його захисника

В подальшому, старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

При цьому, на момент апеляційного провадження, як вище зазначалось, досудове розслідування завершено та прокурор звернувся до відповідного суду першої інстанції з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Вище зазначене підтверджено і стороною захисту.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Апеляційний суд звертає увагу, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваним може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому, апеляційний суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства чи суду.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, врахував фактичні дані цього кримінального провадження, наведені особисті дані підозрюваного та вагомість встановлених ризиків на момент розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Апеляційні посилання захисника та усні запевнення ОСОБА_7 про те, що він вчасно прибуватиме за викликами суду та слідчих органів та ніяким чином не буде перешкоджати провадженню, з урахуванням фактичних обставин, характеру, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та встановлених ст.177 КПК України ризиків, які не зменшилися, недостатньо для доведення як відсутності ризиків, так і того, що ОСОБА_7 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

Відповідно до правової позиції викладеної у рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», «розумність» строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотання про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено з дотриманням положень ст.ст.183, 194, 197, 219 КПК України.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчим суддею при продовженні підозрюваному строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Тому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Одночасно, суд апеляційної інстанції знаходить недоведеним заявлене усне клопотання підозрюваного ОСОБА_7 , як і апеляційні посилання його захисника, щодо повернення останнього до лав ЗСУ, за відсутності відповідних доказів (принаймні письмової інформації командира (начальника) відповідної військової частини) з урахуванням вимог Закону України «Про внесення зміни до глави XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців» за №4087-IX від 21 листопада 2024 року. Не надано таких доказів, як стороною обвинувачення та і стороною захисту.

З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2024, якою продовжено у межах строку досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000399 від 07.02.2024 строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10.01.2025 включно, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :