УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 241 000 400 023 95 від 10.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК УКраїни.

На обґрунтування доводів клопотання заявник зазначає, що 15.07.2024 ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні № 120 241 000 400 023 95 від 10.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 286 КК Українибуло накладено арешт на автомобіль марки «Skoda», н.з. НОМЕР_1 .

Заявник вказує, що на теперішній час у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, оскільки всі необхідні слідчі дії зі спірним майном проведено, у зв`язку з чим просить скасувати арешт автомобіля, що накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15.07.2024.

В судовому засіданні заявник підтримав доводи свого клопотання, просив його задовольнити та скасувати арешт автомобіля, вказуючи, що є власником на підставі довіреності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Слідчий суддя, заслухавши доводи заявника, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, а також матеріали, які слугували підставою для накладення арешту, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 15.07.2024 ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні № 120 241 000 400 023 95 від 10.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 286 КК Українибуло накладено арешт на автомобіль марки «Skoda», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 із забороною відчужувати розпоряджатися та користуватися вказаним транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 15.07.2024, такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна застосовано на підставі ч.3 ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів, оскільки вказаний транспортний засіб був учасником дорожньо-транспортної пригоди та залишив на собі сліди, які утворилися в наслідок ДТП.

Звертаючись із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України заявник вказує, що він є власником та у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , будь-яких даних на підтвердження набуття права власності на спірне майно ОСОБА_3 слідчому судді не надано, при цьому долучена до матеріалів клопотання довіреність у вигляді ксерокопії не завірена в належний спосіб, та не свідчить про набуття права власності на майно.

Крім того, арешт на спірне майно накладено ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, що позбавляє слідчого суддю можливості дослідити матеріали, які слугували підставою для накладання арешту та перешкоджає слідчому судді перевірити ті обставини, на які посилається заявник.

Отже, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також наведені заявником доводи, слідчий суддя дійшов висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Будь-яких негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати ухвалу слідчого судді необґрунтованою не має, а заявником не доведено, що змінились обставини, які слугували підставою для накладення арешту на спірне майно, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309, КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 241 000 400 023 95 від 10.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя