Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4167/23

Номер провадження: 1-кп/511/74/25

06 лютого 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000635, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, утриманців не має, який перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця - помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, у військовому званні солдат, зареєстрованого та фактично проживаючогоза адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15 частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 317 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

Зміст обвинувачення , доведеного судом.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , 09.10.2023 близько 19:20 год. на транспортному засобі «TOYOTA RAV4» сірого кольору, д/з НОМЕР_2 , який перебуває у нього в користуванні спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приїхав до домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , з метою з`ясування стосунків із ОСОБА_11 , начебто за зґвалтування його доньки ОСОБА_10 , проте ОСОБА_11 не було за місцем мешкання, адже останній проходить військову службу. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на умисне заподіяння смерті ОСОБА_12 , матері ОСОБА_11 , шляхом підриву корпусу ручної гранати типу Ф-1 з одним засобом підриву УЗРГМ, яку останній попередньо взяв з собою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, близько 19:30 год. 09.10.2023, більш точного часу встановити досудовим розслідуванням не вдалося, перебуваючи на території подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх спільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, розуміючи вибухові властивості гранати, та будучи обізнаним про перебування у приміщенні вказаного будинку ОСОБА_12 , взяв ручну осколкову гранату Ф-1, яка являється вибуховим пристроєм, призначеним для ураження живої сили, та привів в бойову готовність, шляхом висмикування запобіжної чеки, після чого відпустив запобіжну скобу та кинув її у вікно будинку зa вище вказаною адресою, внаслідок чого запал УЗРГМ призначений до вибуху розривного заряду було приведено до дії, що призвело до вибуху всередині приміщення. Таким чином ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , які виразились у застосуванні ручної осколкової гранати Ф-1, металевими осколками вибухового пристрою було пошкоджено житлове приміщення та його облаштування.

Таким чином ОСОБА_6 , вчинивши всі дії, спрямовані на умисне вбивство, які вважав необхідними для настання смерті ОСОБА_12 , вважаючи, що досяг своєї злочинної мети, залишив місце вчинення злочину, однак наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 не настали, оскільки потерпіла встигла вийти до іншої кімнати, тобто злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, де особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Крім того, ОСОБА_6 , що перебуваючи на військовій службі в рядах Збройних сил України, мав досвід поводження з вогнепальною зброєю та вибуховими пристроями, був достовірно обізнаний із порядком обігу бойових припасів, передбаченим Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою Наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 та положеннями Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року № 2471 -XII, а також усвідомлював, що відповідно до Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 року № 576, бойові припаси до вогнепальної зброї відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, та право на володіння бойовими припасами, і умови їх придбання, носіння, зберігання та збуту визначаються в порядку, встановленому законодавством України. Також був обізнаний із положеннями Розділу IX Кримінального кодексу України, яким передбачено кримінальну відповідальність за злочини проти громадської безпеки.

На порушення вище наведених вимог законодавства у ОСОБА_6 у - встановлений досудовим розслідуванням час та місці, виник злочинний намір на придбання, носіння, зберігання, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, маючи намір на придбання для себе, без передбаченого законом дозволу, бойових припасів, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 09.10.2023 року придбав шляхом знахідки 1 (одну) ручну осколкову гранату Ф-1, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння бойовими припасами, незаконно переніс ручну осколкову гранату Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виробництва та належить до бойових припасів, до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до 09.10.2023 та в подальшому 09.10.2023 близько 19:00 год. переніс до території подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де, зберігав при собі до приведення її до дії.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 по даному епізоду органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на військовій службі в рядах Збройних сил України, мав досвід поводження з вогнепальною зброєю та вибуховими пристроями, був достовірно обізнаний із порядком обігу бойових припасів, передбаченим Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою Наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 та положенням Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року № 2471-XII, а також усвідомлював, що відповідно до Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 року № 576, бойові припаси до вогнепальної зброї відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, та право на володіння бойовими припасами, і умови їх придбання, носіння, зберігання та збуту визначаються в порядку, встановленому законодавством України. Також був обізнаний із положеннями Розділу IX Кримінального кодексу України, яким передбачено кримінальну відповідальність за злочини проти громадської безпеки.

На порушення вище наведених вимог законодавства у ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, виник злочинний намір на придбання, носіння, зберігання, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, маючи намір на придбання для себе, без передбаченого законом дозволу, вибухових речовин, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 10.10.2023 придбав шляхом знахідки 1 (один) корпус ручної осколкової гранати РГД-5, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння вибуховими речовинами, незаконно переніс корпус ручної осколкової ручної гранати РГД-5 до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до моменту проведення невідкладного обшуку працівниками поліції 10.10.2023 у період часу з 03:14 год. по 05:29 год., під час проведення якого, у приміщенні гаражу у шафі було виявлено та вилучено корпус ручної осколкової гранати РГД-5, який являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини в металевому корпусі та належить до вибухових речовин.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 по даному епізоду органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Окрім того, ОСОБА_6 наприкінці грудня 2022 року з метою надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин та наркотичних засобів, маючи злочинний умисел на це, посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» протягом тижня надавав приміщення гаражу за місцем свого проживання, який розташований за адресою АДРЕСА_1 - ОСОБА_13 , жителю с. Нові Чобручі, Роздільнянського району, Одеської області, ОСОБА_14 , жительниці м. Роздільна, Одеської області та ОСОБА_15 , жителю с. Новий Мир Роздільнянського району, Одеської області, для вживання наркотичного засобу «канабісу», який вживав разом із ними, шляхом куріння, за допомого завчасно приготовленого, спеціального пристрою, виготовленого із фрагменту полімерної пляшки (відсутня верхня частина), фрагмента полімерної пляшки (відсутня нижня частина), (область горловини) для вживання наркотичного засобу.

Так, 10.10.2023 при проведенні обшуку у приміщенні гаражу, де фактично проживає ОСОБА_6 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у висушеному стані) 3,68 грам та саморобний пристрій для вживання наркотичних засобів, шляхом куріння з нашаруванням особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,194 г.

Відповідно до Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що перебувають у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, 3, 68 грам особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу складає невеликий розмір вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 317 КК України як надання приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів.

Позиція обвинуваченого в суді.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та суду показав, що він в 2022 році з початком військової агресії проти України добровольцем пішов на війну, перебуваючи в складі одного із підрозділів територіальної оборони. В вересні 2022 року перебував в зоні активних бойових дій біля м.Херсону та знайшов там ворожу розтяжку, розмінував її та дві гранати приніс і поклав їх свого рюкзака, забувши про них . Потім його відпустили додому у відпустку і він ці гранати привіз додому та виклав їх в гаражі, маючи намір їх потім забрати назад до місця несення служби. Між тим померла його дружина, були похорони і він і забув за ці гранати. У незаконному придбані , зберіганні цих гранат по місцю проживання вину свою визнає повністю.

В жовтні 2023 року знову був вдома у відпустці, приїхала його вагітна донька і зятем, щоб познайомитися. Сиділи ввечері за столом і в розмові донька розповіла, що її колишній хлопець ОСОБА_16 примушував її силою до стосунків. Він згадав про гранати в гаражі, нікому не розповідаючи про це взяв одну гранату в карман та вирішив поїхати додому до цього хлопця. З ним поїхала донька та зять. Вони поїхали в с.Кам`янка до ОСОБА_17 , щоб з`ясувати з ним стосунки. Прибувши до його будинку, на який вказала його донька, зайшли на подвір`я будинку. У вікні веранди було світло там сиділа жінка. Він підійшов до вікна і голосно запитав жінку де ОСОБА_18 . Однак жінка не відповідала, а вийшла з веранди, говорячи з кимось по телефону і пішла в кімнати. Тоді він ліктем вибив скло у вікні і кинув в приміщення будинку гранату, після чого вони сіли з донькою та зятем в машину і поїхали додому. Гранату він кинув, щоб пошкодити майно, а не вбити жінку, яка була в хаті. Вважав, що вона вийшовши до іншої кімнати, під час вибуху гранати була в небезпеці.

Щодо наркотичних засобів, що були найдені в гаражі його будинку поліцейськими то, пояснив, що він взагалі не визнає вину у скоєнні даного злочину, так як він не надавав людям, зазначеним в обвинувальному акті приміщення свого гаражу для вживання наркотичних засобів, він взагалі не знає зазначених в обвинувальному акті людей. Знайдені наркотики його, він інколи вживав їх, коли хворіла дружина. Зберігав їх в пачці з під цигарок.

На запитання учасників процесу доповнив свої покази та повідомив, що гранату з собою взяв для того, щоб налякати ОСОБА_17 . Він жінці не погрожував, а лише декілька разів запитав про ОСОБА_19 . Особисто ОСОБА_17 та його матір на момент вчинення злочину не знав, в той день в будинку його не бачив.

Однак суд вважає, що незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, його винуватість по справі підтверджується наявними у справі доказами.

По епізодам замаху на вбивство ОСОБА_12 , кваліфікованого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та по епізоду за ч.1 ст.263 КК України щодо незаконного зберігання боєприпасів та вибухових речовин винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами, дослідженими судом.

Впершу чергу показами в суді потерпілої ОСОБА_12 , яка суду показала, о 19 год 30 хвилин 09.10.2023 року була вдома в с.Кам`янка у власному будинку, коли хтось почав дзвонити у хвіртку і не відповідав. Тоді вона відкрила вікно і побачила, як силою відкривши хвіртку, в двір зайшли незнайомі їй раніше люди. Перша йшла донька ОСОБА_6 , потім ОСОБА_6 та його зять. Вони через вікно почали її запитувати де її син ОСОБА_18 , на що вона відповідала, що він на військовій службі і вдома його не має. Вони спочатку їй не повірили і зять ОСОБА_6 намагався відкрити вхідні двері в хату, однак не зміг і почав стукати у вікно. Вона цих людей бачила вперше. ОСОБА_6 вимагав, щоб вона відкрила двері, однак вона не відчинила. Тоді ОСОБА_6 вибив скло у форточці і намагався проникнути до будинку через неї. Однак не зміг. Тоді ОСОБА_6 почав їй погрожувати, що якщо не має сина, то він буде вбивати її. Вона побачила, які він підняв вверх руку і витягнув гранату, встигла забігти в іншу кімнату, як ОСОБА_6 вкинув через вибите вікно гранату у її будинок і пролунав вибух. ОСОБА_6 , його донька та зять зразу ж втекли. Вона дивом залишилася жива, так як встигла вибігти та сховатися в іншій кімнаті за перестінком. В будинку після вибуху було багато диму, було пошкоджено стіни в будинку, майно в кімнаті, а також розбите було скло віконне.

Також повідомила суду, що під час слухання справи у суді їй від обвинуваченого передали 1000 доларів на відшкодування матеріальних збитків.

Показами свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що вона є донькою ОСОБА_6 і 09.10.2023 року її батько приїхав з військової служби у відпустку додому за адресою АДРЕСА_1 . Вона також приїхала додому зі своїм майбутнім чоловіком ОСОБА_20 , була на той час вагітна. Батько познайомився з її хлопцем і вони сиділи ввечері за столом випивали. Батько та ОСОБА_21 були вже випивші, коли за столом вона розповіла їм, що пять років потому зустрічалася з ОСОБА_17 і той застосував до неї насилля, затягнувши її в свій автомобіль, коли вона йшла по вулиці, привіз до себе додому та погрожував її життю, якщо вона покине з ним зустрічатися. Батько після цього вирішив поїхати додому до ОСОБА_19 , щоб з ним поговорити. Також з ним зібрався ОСОБА_21 , а тому вона також поїхала з ними, щоб нічого не сталося. Про те, що батько взяв гранату нічого не знала. Поїхали на власному автомобілі до будинку ОСОБА_17 . Через хвіртку зайшли на подвір`я. В веранді було світло і там сиділа мати ОСОБА_22 . Вони почали з нею говорити через вікно, запитували де ОСОБА_18 , вона розповідала, що він її колись скривдив. Вони не знали, що ОСОБА_18 в той час був на війні. ОСОБА_12 спочатку відповідала їм через вікно, а потім почала комусь телефонувати і пішла в кімнату. Батько в цей час стояв біля неї і весь час вимагав, щоб жінка сказала де її син. Потім батько рукою розбив вікно в веранді. Як батько кидав гранату не бачила, а лише почула вибух і вони швидко пішли з подвір`я і поїхали додому.

Аналогічні покази в суді дав свідок ОСОБА_9 , який суду показав, що 09.10.2023 року разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 ввечері приїхав в с.Покровка Роздільнянського району, щоб познайомитися з її батьком ОСОБА_6 . Під час зустрічі сиділи вдома та випивали, коли ОСОБА_23 розповіла, що в неї був хлопець на ім`я ОСОБА_16 та він її кривдив. ОСОБА_6 після цього десь вийшов, прийшов через 15 хвилин і сказав поїхали до ОСОБА_19 . Це було біля 19 години. Приїхали в село втрьох, ОСОБА_6 з ОСОБА_23 вийшли з машини і зайшли на подвір`я будинку, а він спочатку залишився в машині. Потім почув крики та також вийшов з машини та зайшов в двір. Бачив в будинку світло в одному із приміщень. Жінка в будинку запитувала, чого вони приїхали та казала, що її сина вдома не має. Женя та її батько говорили з жінкою через вікно, а він пішов в обхід будинку. Потім почув вибух і повернувся до них, після чого вони пішли з подвір`я і поїхали додому. Нічого про гранату у ОСОБА_6 не знав, як він її кидав в будинок не бачив, так як був за будинком.

Також свідок ОСОБА_24 в суді показав, що він був понятим при слідчих діях під час огляду приміщення гаражу в с.Покровка Роздільнянського району, власником якого був ОСОБА_6 і в ньому знайшли гранату РГД-5 в шкафу та зелену речовину. Речовина була подріблена та знаходилася в пачці з під цигарок. Потім оглядали автомобіль, який стояв у дворі. Також з автомобіля було вилучено підлокотник, так як на ньому були плями бурого кольору схожі на кров.

Свідок ОСОБА_25 суду показав, що він був понятим разом із ОСОБА_24 під час обшуку будинку ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Покровка Роздільнянського району Одеської області. Підтвердив, давши аналогічні покази тим, що дав ОСОБА_24 , що коли оглядали гараж біля будинку, то знайшли в шкафу гранату та в пачці з під цигарок наркотики, а в автомобілі були виявлено кров на підлокотнику.

Також із показів свідка ОСОБА_26 суд встановив, що ввечері 09.10.2023 року йому зателефонував сусід та розповів, що до будинку матері в с.Кам"янка приїхала поліцейська машина, так як хтось кинув матері в будинок гранату, а після цього він дізнався, що це був ОСОБА_6 з донькою.

Крім показів потерпілої та свідків винуватість ОСОБА_6 по даним епізодам підтверджено також дослідженими судом письмовими доказами ;

-витягом з ЄО №5433 від 09.10.2023 року, відповідно до якого на службу 102 надійшло повідомлення про те, що 09.10.2023 року за адресою по АДРЕСА_2 невідомі кинули в будинок Блідару Зіновії гранату, яка вибухнула в ньому. По виїзду на місце оперативною групою було встановлено, що в будинку за вказаною адресою проживають ОСОБА_27 та її син ОСОБА_16 , який на той момент був відсутній вдома, так як знаходиться на військовій службі. Безпосередньо в будинку, в якому наявні пошкодження від вибуху, перебувала ОСОБА_27 (а.с.121 т.1)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 09.10.2023 року, відповідно до якого судом встановлено, що під час проведення даної слідчої дії за участю потерпілої ОСОБА_12 , остання в присутності понятих ОСОБА_28 та ОСОБА_24 впізнала серед пред`явлених їй для впізнання осіб по фотознімках особу під номером №1 , яка вкинула їй гранату в будинок, а саме ОСОБА_6 , тобто потерпіла підтвердила факти, викладені у заяві до поліції та причетність до злочину ОСОБА_6 (а.с.122 т.1)

- протоколом огляду місця події від 09.10.2023 року з фототаблицями та відеозаписом даної слідчої дії, доданим протоколу огляду, а також актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 09.10.2023 року, відповідно до яких безпосередньо після вчинення злочину працівниками поліції за участю спеціалістів було проведено огляд місця події - будинку за адресою АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_29 і факти викладені в заяві ОСОБА_27 підтверджено, так як під час огляду виявлено пошкоджений замок фіртки, яка веде в подвір`я будинковолодіння, а також на подвір`ї виявлено вологу серветку з слідами бурого кольору, фрагменти пластикового стільця. Безпосередньо в будинку виявлено пошкодження, склопакету в одному із вікон, виявлено пошкодження стін. В приміщення кімнати, де відбувся вибух виявлено пошкодження предметів, розбите скло та металеві фрагменти(а.с.125-139 т.1)

- постановою слідчого про визнання предмету речовим доказом від 10.10.2023 року, відповідно до якого із місця вчинення злочину за адресою АДРЕСА_2 вилучено металевий замок, фрагменти пластикового стула, вологу серветку з нашаруванням речовини бурого кольору, полімерну пляшку об`ємом 0,5 л., металеві фрагменти, фрагмент деревини, хвіртку, які визнані у справі речовими доказами і з метою їх забезпечення на них ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.10.2023 року накладено арешт (а.с.141, 146 т.1)

-даними протоколу огляду від 10.10.2023 року, складеного слідчим СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, відповідно до якого сусідом ОСОБА_27 було видано працівникам поліції металеві уламки, які він виявив у себе на подвір`ї після вибуху в будинку ОСОБА_30 , в ході огляду яких попередньо встановлено, що дані предмети зовні схожі на спусковий важіль запалу з маркуванням на поверхні «50 90 УЗРГМ -2» та кільце з запобіжною чекою, в зв`язку з чим їх також визнано у справі речовим доказом постановою слідчого від 10.10.2023 року та на вказані предмети ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.10.2023 року накладено арешт (а.с.148, 149, 158 т.1)

-даними протоколу обшуку від 10.10.2023 року та відеозаписом даної слідчої дії, приєднаного до протоколу обшуку на флеш-носієві , проведеного в порядку ст.277 КПК України, відповідно до якого у ОСОБА_6 по місцю його проживання за адресою АДРЕСА_1 було проведено обшук та виявлено в приміщенні гаражу наступні предмети: предмет зовні схожий на корпус гранати РГД 5 з маркуванням на корпусі «РГД 5 33- 72 Т»(а.с.160,166, 170, 171 т.1)

-даними протоколу обшуку від 10.10.2023 року та відеозапису даної слідчої дії, приєднаного до протоколу обшуку на флеш-носієві , проведеного в порядку ст.277 КПК України, проведеного на підставі ухвали слідчого судді, яким підтверджено у справі, що в цей день після проведення обшуку домоволодіння по АДРЕСА_1 було проведено обшук транспортного засобу автомобіля також було проведено обшук в автомобілі «TOYOTA RAV4» сірого кольору, д/з НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 та належить на праві власності ОСОБА_31 та вилучено шкіряну кришку від підлокотника чорного кольору, на якій виявлено сліди бурого кольору, який також визнано у справі речовим доказом на підставі постанови слідчого від 10.10.2023 року та накладено на вказані докази арешт ухвалою слідчого судді від 10.10.2023 року (а.с.183, 193, 202 т.1)

-даними протоколу затримання ОСОБА_6 від 10.10.2023 року, відповідно до яких під час особистого обшуку ОСОБА_6 було вилучено одяг фліску зеленого кольору із боковими нашивками позивний « ОСОБА_32 » та номер групи та резусу крові, яка постановою слідчого від 10.10.2023 року визнана у справі речовим доказом і на неї накладено арешт ухвалою слідчого судді від 10.10.2023 року. (.с.218, 222 т.1);

-даними протоколу слідчого експерименту від 10.10.2023 року з відеозаписом даної слідчої дії, долученим до протоколу за участю свідка ОСОБА_9 , який був присутній на місці вчинення злочину, під час якого свідок ОСОБА_9 у присутності понятих відтворив події 09.10.2023 року, які відбулися ввечері в подвір`ї будинку по АДРЕСА_2 , показавши на місці як вони з ОСОБА_6 та його донькою ОСОБА_10 прибули до цього будинку в пошуках ОСОБА_17 , як зайшли на подвір`я, показав вікно, в якому горіло світло в будинку і показав місце, де він знаходився, коли почув вибух у хаті. (а.с.205 т.1)

- даними протоколу слідчого експерименту від 17.10.2023 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та доданим до нього відеозаписом, які досліджені судом в судовому засіданні, відповідно до ОСОБА_6 в присутності понятих а статиста відтворив події 09.10.2023 року, які відбулися ввечері у подвір`ї домоволодіння в АДРЕСА_2 , показавши на місці вчинення злочину як він з донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 прибули до цього будинку на його автомобілі, як зайшли в подвір`я , вказав на вікно, в якому саме ним було розбито скло. Показав з якого місця він перемовлявся з ОСОБА_27 , яка була в хаті та просив покликати її сина ОСОБА_19 . Також показав приміщення, в яке кинув гранату, яку дістав з кармана та витяг чеку. (а.с.11,23 т.2)

- постановами слідчого Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 10.10.2023 року (а.с.31,34,37,41,45,49) , протоколами отримання зразків для експертизи від 10.10.2023 року(а.с.33, 36, 39, 43, 47, 51), відповідно до яких судом встановлено, що, оскільки частина речових доказів, вилучених із подвір`ї будинку в АДРЕСА_1 та вилучених під час обшуку автомобіля ОСОБА_6 вказували на наявність слідів злочину у виді слідів бурого кольору, крім цього з метою відшукання слідів від вибуху на тілі та одежі осіб, які були безпосередньо на місці злочину, у обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 було відібрано біологічні зразки нашарувань, які залишилися на шкірі рук, обличчя, зразки крові;

- висновком судово імунологічної експертизи №1900 від 24.10.2024 року, відповідно до якого кров ОСОБА_6 відносить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. (а.с.57 т.2);

- даними висновку судово імунологічної експертизи №1924 від 26.10.2023 року, відповідно до якого на серветці, вилученій 10.10.2023 року в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_4 , знайдено крові людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від обвинуваченого ОСОБА_6 і що в свою чергу в сукупності з іншими доказами підтверджує факт його перебування на місці злочину (а.с.72 т.2)

-даними висновку судово імунологічної експертизи №1925 від 27.10.2023 року, відповідно до якого на кришці від підлокотника чорного кольору, вилученої в автомобілі «TOYOTA RAV4» сірого кольору, д/з НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 знайдена кров людини, при визначені групової належності крові виявлений антиген А, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає її походження від обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.87 т.2)

-даними висновку судової вибухотехнічної експертизи №СЕ-116-23/18090-ВТх від 26.10.2023 року, відповідно до якого надані на дослідження металеві фрагменти , виявлені в ході огляду місця події в будинку за адресою АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_30 та вилучені у ОСОБА_34 предмети є металевими фрагментами та осколками ручної осколкової гранати Ф-1, як утворилися внаслідок приведення її в дію та вибуху. Ручна осколкова граната Ф-1 є вибуховим пристроєм промислового виробництва та належить до бойових припасів. (а.с.123 т.2)

-даними висновку судової вибухотехнічної експертизи №СЕ-116-23/18089-ВТх від 23.10.2023 року, відповідно до якого знайдений під час обшуку житла ОСОБА_6 предмет зовні схожий на гранату РГД-5 виявився корпусом ручної осколкової гранати РГД-5, який являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини в металевому корпусі та належить до вибухових речовин, придатний до вибуху від стандартного засобу підриву. (а.с.169 т.2)

Крім цього в матеріалах справи міститься низка висновків судово-молекулярних експертиз (а.с.178-194 т.2) , під час яких було досліджено біологічні зразки, відібрані у справі від ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , однак дані висновки не містять інформації, яка б підтверджувала або спростовувала винуватість ОСОБА_6 , а тому суд вважає за можливе не посилатися на дані докази у справі та не аналізувати їх.

Таким чином на підставі вищенаведених доказів, які зібрані в установленому законом процесуальному порядку, є належними та допустимим, і які повно та безпосереднього дослідженні судом в ході судового розгляду, суд встановив обставини, при яких ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав ручну осколкову гранату гранату Ф-1, а також за допомогою неї вчинив замах на життя потерпілої ОСОБА_30 , який мав місце 09.10.2023 року

Надані у справі у своїй докази у сукупності та взаємозв`язку повно відтворюють події того дня, не притирічать одне одному і в своїй сукупності в першу чергу підтверджують час та місце вчинення злочинів, а також причетність до них ОСОБА_6 .

Останній в свою чергу визнав в суді обставини придбання гранати Ф-1 під час проходження військової служби за призовом по мобілізації, підтвердив, що привіз додому даний боєприпас та зберігав в приміщенні гаражу за адресою АДРЕСА_1 . Не заперечував факт використання даного виду боєприпасу 09.10.2023 року, коли прибув до помешкання по АДРЕСА_2 та кинув до будинку потерпілої ОСОБА_12 .

Між тим в суді вину у замаху на вбивство ОСОБА_30 не визнав, а зазначив, що він, прибув до цього помешкання, що з`ясувати стосунки з сином потерпілої, однак коли почув, що того не має вдома, то вирішив пошкодити його майно. Наміру позбавляти життя його матір він не мав, відтак заперечував наявність в його діях умислу на вбивство потерпілої. Гранату закинув до будинку, коли ОСОБА_12 вийшла із кімнати.

В зв`язку з цим захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просив перекваліфікувати дії обвинуваченого із ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ст.296 ч.4 КК України як хуліганство.

Захисну позицію мотивував тим, що в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, так як ОСОБА_6 не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_12 . Він отримав від доньки інформацію про те, що син потерпілої ОСОБА_18 вчинив неправомірні дії щодо неї, які принизили її честь та гідність, мав намір захистити доньку, а знаючи з її слів про агресивний характер ОСОБА_17 вирішив взяти з собою гранату. Дізнавшись, що ОСОБА_19 немає вдома, кинув гранату у пусте приміщення будинку, що свідчить про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбачено ст.296 ч.4 КК України як хуліганства.

Однак суд, вважає, що в частині обвинувачення ОСОБА_6 у замаху на вбивство ОСОБА_12 обвинувачений дає частково неправдиві свідчення у суді з метою уникнення відповідальності за більш тяжкий злочин, а позиція адвоката щодо перекваліфікації дій обвинуваченого на ст.296 ч.4 КК України не спроможна.

Такий висновок суду обгрунтовується наступним.

На думку суду, встановлені судом обставини по справі свідчать безумовно про те, що обвинувачений ОСОБА_6 за допомогою гранати вчинив саме замах на життя потерпілої ОСОБА_35 . Про те, що ці дії були вчинені свідомі та з метою позбавити життя потерпілу свідчать впершу чергу покази потерпілої ОСОБА_12 , яка в суді підтвердила, що обвинувачений, з`ясувавши у неї, що її сина не має вдома, сказав їй, що якщо не має сина, то він вб`є її і кинув гранату в приміщення, де саме знаходилась вона.

Далі на користь такого висновку суду свідчать і подальші дії ОСОБА_6 , який кинувши гранату в будинок, втік із місця вчинення злочину, не надавши будь-якої допомоги потерпілій та не переконався в тому, що вона непостраждала від вибуху гранати.

У суду не має підстав ставити під сумнів покази потерпілої ОСОБА_12 щодо обставин, за яких в її будинку пролунав вибух, а вона не загинула, так як жінка в суді показала, що вона побачила у вікно намір обвинуваченого кинути гранату, ОСОБА_6 дістав її з карману і вже мав намір її кинути, підняв руку, і вона, розуміючи наслідки його дій встигла вибігти з кімнати.

Також суд прийшов до висновку, що таке поєднання обстановки, обставин та умов, за яких було вчинено злочин ОСОБА_6 , зокрема використання гранати, щодо вибухових властивостей якої ОСОБА_6 як військовослужбовець був обізнаний, усвідомлював, що застосування її є небезпечним для життя ОСОБА_30 , яка на момент вибуху гранати перебували безпосередньо на місці вчинення злочину свідчить про те, що замах на вбивство ОСОБА_12 був вчинений ОСОБА_6 з прямим умислом, він усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, але вони не настали з незалежних від його волі обставин.

Крім цього, перевіряючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22.12.2006 року суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК ( 2341-14 ), що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Оскільки судом встановлено обставини вчинення злочину повно та всебічно, підтверджено наявність у ОСОБА_6 мотиву на вбивство із за помсти, підтверджено факт висловлювань на адресу потерпілої наміру її вбити, і наявність неприязненних стосунків з сином потерпілої, об`єктивно встановлено місце вчинення злочину, яке вочевидь не є громадським місцем, а тому суд вважає, що підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з замаху на вбивство на хуліганство, не має.

Відтак судом повно і всебічно перевірено і підтверджено причетність обвинуваченого саме до замаху на вбивство ОСОБА_12 і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

По епізоду надання приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів, кваліфікованго за ч.1 ст.317 КК України винуватість ОСОБА_6 підтверджується впершу чергу показами наступних свідків.

Так свідок ОСОБА_14 в судовому засідання суду показала, що в 2022 році разом із ОСОБА_13 якогось дня прибули до будинку ОСОБА_6 , якого вона впізнала в судовому засіданні і у нього вдома вживали наркотичні засоби. Крім неї, ОСОБА_13 та ОСОБА_6 був ще хлопець на ім`я « ОСОБА_36 ». ОСОБА_6 добре знав її чоловік ОСОБА_13 , вона його бачила вперше. Пригадала, що це було зимою. В с.Покровка вона приїхала вперше, вже була ніч. Вживали маріхуану та інші наркотики, які курила та нюхали. Хлопці курили за допомогою пластикової бутилки. Вона особисто вживає наркотики біля 10 років.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_13 суду показав, що ОСОБА_6 його знайомий, запросив його в грудні 2022 року до себе додому і він поїхав до нього разом із ОСОБА_37 , вони приїздили до нього в грудні 2022 року декілька разів протягом 10 днів в с. Покровка, де в гаражі вживали наркотики, якими пригощав ОСОБА_6 . Вживали канабіс, курили за допомогою пластикової пляшки. Ночувати в нього не залишалися, в будинку у ОСОБА_6 на той час жила ще дівчина. З ними разом ще був їх знайомий ОСОБА_38 , а чоловіка на прізвище « ОСОБА_39 » він не знає.

Також вина обвинуваченого підтверджується показами свідка ОСОБА_15 , допитаного під час досудового слідства під відеозапис, які суд відтворив під час судового засідання і в яких свідок показав, що добре знає ОСОБА_6 , вони разом працювали деякий час. Потім він у нього був вдома в с.Покровка, той пропонував йому вжити наркотики, однак він відмовився. Це було в грудні 2022 року, точно він дати не пам`ятає. Також були інші знайомі ОСОБА_6 , які разом з ним курили наркотики, а потім були в неадекватному стані.

В свою чергу факт відшукання наркотичних засобів та пристрою для їх вживання під час обшуку в приміщенні гаражу будинковолодіння ОСОБА_6 також в своїх показах підтвердили свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які були понятим при слідчих діях під час обшуку в с.Покровка Роздільнянського району у будинку ОСОБА_6 , і підтвердили в суді, що під час обшуку в гаражі було знайдено наркотичні засоби.,

Також вина обвинуваченого у вчиненні даних кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими судом письмовими доказами;

-даними протоколу обшуку від 10.10.2023 року та відеозаписом даної слідчої дії, приєднаного до протоколу обшуку на флеш-носієві , проведеного в порядку ст.277 КПК України, відповідно до якого у ОСОБА_6 по місцю його проживання за адресою АДРЕСА_1 було проведено обшук та виявлено в приміщенні гаражу наступні предмети: паперовий згорток з речовиною рослинного походження світло-зеленого кольору з речовиною рослинного походження світло зеленого кольору у подрібленому стані, пластикову пляшку об`ємом 1,5 л з маркуванням «Моршинська» з характерним нагаром, та пластиковою стяжкою у нижній частині, пачку від цигарок «Прималюкс» (а.с.160,166, 170, 171 т.1)

-протоколом про визнання предметів речовими доказами від 10.10.2024 року, відповідно до якого вищевказані вилучені під час обшуку предмети визнані речовими доказами у справі і на них з метою їх збереження ухвалою слідчого судді від 10.10.2023 року накладеного арешт (а.с.172, 177, 181 т.1);

-висновком судової експертизи наркотичних засобів №СЕ -19/116-23/18150-НЗПРАП, відповідно до якої надана на експертизу речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору масою 4 г у згортку є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Нашарування речовини коричневого кольору на внутрішніх поверхнях пляшки з фрагментом фольги та на фрагменті металізованого паперу , містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу. Маса канабісу в висушеному стані становить 3,68 г. Загальна маса екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,194 г (а.с.157 т.1)

Суд вважає, що наданими доказами підтверджена винуватість ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, так як ОСОБА_6 надавав свідкам приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів.

Про те, що такі дії повинні кваліфікуватися за частиною першою статті 317 КК України свідчить судова практика.

Так даючи оцінку діям ОСОБА_6 по даному епізоду, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26.04.2002 року за змістом статті 317 КК ( 2341-14 ) під місцями для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів розуміються будь-які жилі або нежилі приміщення (будинок, квартира, казино, більярдна, лазня, гараж, сарай, склад, горище, підвал, землянка тощо) за умови, що вони визначені для використання із зазначеною метою.

Під наданням приміщення для вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів потрібно розуміти забезпечення можливості одній чи декільком особам використати його в такий спосіб хоча б один раз.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 317 КК ( 2341-14 ), характеризується виною у виді прямого умислу. Обов`язковою ознакою діяння є спеціальна мета - забезпечити незаконне вживання, виробництво чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

ОСОБА_6 заперечував свою причетність до вказаного кримінального правопорушення, заперечував в суді покази свідків, які підтверджували факт вживання у його помешканні разом з ним наркотичних засобів.

Між тим, виходячи з даних протоколу обшуку, судом встановлено, що в приміщення гаражу біля будинку ОСОБА_6 було знайдено не лише наркотичні засоби, але й пристрій для їх вживання з нашаруванням екстракту канабісу.

Двоє свідків , які були допитані в суді ОСОБА_13 , ОСОБА_40 підтвердили факт вживання наркотичних засобів у домоволодінні ОСОБА_6 разом з обвинуваченим , а свідок ОСОБА_15 був свідком цих подій.

У суду не має підстав вважати дані покази свідків недостовірними. Та обставина, що вони дають неточні покази щодо часу перебування в домоволодінні ОСОБА_6 , щодо перебігу подій тих днів, типу наркотичних засобів , які вони вживали, не свідчать про їх неправдивість.

З огляду на вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 дає неправдиві свідчення в частині пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.317 КК України з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, а його захисна позиція, під час якої він заперечував знайомство зі свідками, факт надання їм приміщення для вживання наркотиків, є неспроможною.

Доводи захисту про виправдання обвинуваченого за вказаною статтею також суд також визнає необгрунтованими.

Кваліфікація дій .

Оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу; за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, де особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі; за ч. 1 ст. 317 КК України як надання приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів.

Щодо призначення покарання.

Суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання за вчинені кримінальні правопорушення, враховує, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має не меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1,3 ст.68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, суд також враховує і ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця. За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу

Так обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення одного із злочинів стосовно особи похилого віку.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлені.

Крім цього суд враховує, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.с.258 т.1), є військовослужбовцем, призваний на військову службу за мобілізацією під час запровадженого в Україні воєнного стану, що підтверджується копією військового квитка та відпускним квитком ,виданим командиром в/ НОМЕР_3 ,Також згідно відпускного квитка ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення був військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , перебував у відпустці з 06.10.2023 року по 15.10.2023 року. (а.с.230 т.1) позитивно характеризується по місцю проживання та має позитивну характеристику по місцю несення служби. Також судом встановлено із показів потерпілої, що їй відшкодували шкоду за пошкодження будинку і вона претензій до нього не має. (а.с.259 т.1)

Також суд враховує, що ОСОБА_6 згідно висновку судово-психіатричної експертизи №673 від 16.11.2023 року в період часу, що стосується вчинення кримінальних правопорушень на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший, у тому числі і тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності не страждав, за своїм психічним станом був здатний повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.221-224 т.1).

Також суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_6 згідно обвинувального акту звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.263, ч.1 ст.263 КК України за придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та окремо за придбання, носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Не дивлячись на це, кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачено однією частиною статті Кримінального кодексу України, тому суд вважає за необхідне призначити покарання одне за двома епізодами за ст.263 ч.1 КК України, а не за кожен із них окремо.(постанова ВС від 10.07.2019 року справа №723/1538/

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи наявність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, суспільну небезпечність вчиненого ним злочину проти життя людини, наслідки від якого могли бути незворотніми, суд дійшов висновку, що справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів є призначення покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям , в межах санкцій статтей ч.1 ст.263 та ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.1 ст.317 КК України , при цьому при призначенні покарання за ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів суд вважає за можливе з врахуванням його відношення до військової служби, добровільного відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим і призначити покарання, яке не є максимальним згідно санкцій статтей , за якими він обвинувачується.

Також суд враховує, що по даному кримінальному провадженню обвинувачений був затриманий 10.10.2023 року та з того часу перебуває під вартою, а тому у строк відбування покарання належить зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період часу з 10.10.2023 року по день набрання вироком законної сили. (а.с.230 т.1).

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України, попередньо скасувавши ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.10.2023 року (5 ухвал)про накладення арешту на них.

По справі понесені витрати по проведенню судових експертиз: - вибухо - технічна експертиза вибухових речовин № СЕ - 19/116 - 25/18472 - ФХВР від 01.11.2023 3824 грн.; - вибуховотехнічна експертиза вибухових речовин № СЕ - 19/116 - 23/18475 - ФХВР від 01.11.2023, 3824 грн.; - вибухо - технічна експертиза вибухових речовин № СЕ - 19/116 - 23/18471 - ФХВР від 01.11.2023 3824 грн.; - вибухо - технічна експертиза № СЕ - 19/116 - 23/ 18090 - ВТХ від 26.10.2023 956 грн.;- експертиза наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ -19/116 - 23/ 18150 - НЗПРАП від 26.10.2023 3346 грн.;- вибухо - технічна експертиза № СЕ - 19/116 - 23/ 18089 - ВТХ від 23.10.2023 956 грн. Загальна сума витрат на залучення експертів складає - 16 730 гривень 00 копійок, які належить стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115, ч.1 ст.317 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України -у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років;

- за ч.1 ст.317 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 10.10.2023 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 16 730 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять)грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.10.2023 року (5 ухвал) на речові докази у справі. (а.с.202,146,158,181, 222 т.1)

Речові докази : а.с.141, 153,171,193, 218 1)шкіряну кришку від підлокотника чорного кольору; 2)металевий замок; фрагменти пластикового стула, вологу серветку з нашаруванням речовини бурого кольору, полімерну пляшку об`ємом 0.5 л з маркуванням на етикетці «Coca Cola», металеві фрагменти, фрагмент дерева; хвіртку; 3) предмети зовні схожі на спусковий важіль запалу з маркуванням та тавруванням на поверхні "50 90 УЗРГМ -2" та на кільце із запобіжною чекою ( сейф пакет PSP2183815, 4), предмет зовні схожий на корпус гранати РГД 5 з маркуванням на корпусі «РГД 5 33- 72 Т», паперовий згорток з канабісом, масою (у висушеному стані) 3,68 грам, пластикову пляшку об`ємом 1.5 л з маркуванням на етикетці «Моршинська» з характерним нагаром та пластиковою стяжкою у нижній частині, фольгу для куріння, екстракт канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,194 г., пачку від цигарок «Прима люкс» жовтого кольору, 5) фліску зеленого кольору із боковими нашивками позивний «Каховка», що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області знищити після набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя -доповідач: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3