Провадження № 11-кп/824/5375/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Солом`янського районного суду м.Києва від 01 липня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, з середньо освітою, який одружений, не працює, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_9 , будучи раніше засудженим 06.03.2024 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення на території Солом`янського району м. Києва за таких обставин.

ОСОБА_7 07.04.2024, приблизно о 22:50 год., перебуваючи неподалік станції метро «Нивки» в м. Києві, шляхом знахідки, незаконно придбав без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), який поклав до правої шкарпетки та почав незаконно зберігати.

07.04.2024, приблизно о 22:50 год., за адресою: м. Київ, пр. Л.Гузара, 42-А, ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції, які під час особистого обшуку виявили та вилучили поліетиленовий пакет, в середині якого знаходилося 3 (три) таблетки, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-24/21939-НЗПРАП від 09.04.2024, вилучені у ОСОБА_7 та надані на дослідження, три таблетки білого кольору містять наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон (фенадон), загальна маса якого становить 0,066 грам.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги,не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст. 75 КК України, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що суд не надав необхідної оцінки відомостям про підвищений рівень суспільної небезпеки особи обвинуваченого та конкретні обставини кримінального провадження, не звернув уваги на те, що нове умисне кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних речовин обвинувачений вчинив, не відбувши покарання за попереднім вироком. Таким чином ОСОБА_7 маючи певний життєвий досвід на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а тому виправлення обвинуваченого неможливе без застосування до нього реального покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 сплатив 29.04.2024 штраф, визначений попереднім вироком, після того, як був затриманий з наркотичним засобом 07.04.2024, виключно через те, що б не отримати остаточне покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Також прокурор зазначає про те, що суд всі дані про особу винного та обставини вчинення кримінального правопорушення врахував при призначенні покарання, а повторне взяття їх до уваги під час вирішення питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком є неприпустимим.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК України та розмір та вид призначеного судом покарання сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Доводів щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання у виді двох років позбавлення волі тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості апеляційна скарга прокурора не містить.

В апеляційній скарзі також не ставиться питання про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема про незастосування судом вимогст.71 КК України.

Твердження апеляційної скарги про неправильне застосування судом вимог ст..75 КК України є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При визначенні розміру та виду покарання суд врахував те, що ОСОБА_7 вчинив нетяжкий злочин, особу винного, який офіційно не працює, одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, судимий.

Як випливає із змісту вироку, суд при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання в порядку ст.75 КК України врахував обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття, наявність на утриманні дитини, який не виповнилося одного року, вік обвинуваченого, стан здоров`я та те, що він пройшов курс лікування від наркоманії.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що під час визначення покарання і вирішення питання про звільнення ОСОБА_7 від його відбування судом були враховані одні і ті ж обставини.

Колегія суддів вважає,що суд дійшов вірного висновку про можливість виправлення без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою з боку органу пробації, і рішення про застосування вимог ст.75 КК України мотивував належним чином.

Та обставина, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, не є перешкодою для застосування щодо нього інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Також є непереконливими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 сплатив штраф на виконання покарання за попереднім вироком з метою не отримання покарання за сукупністю вироків, оскільки відбуття покарання за попереднім вироком після вчинення кримінального правопорушення, за яке він визнаний винуватим даним вироком, не впливає на вирішення питання про застосування вимог ст.71 КК України.

Інших доводів, які б могли поставити під сумнів правильність застосування судом інституту звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, в апеляційній скарзі прокурора не зазначено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: