490/1465/25 10.03.2025
н/п 1-кс/490/1152/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1465/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Херсонській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 24.09.2024 р. вироком Подільського районного суду м. Києва за ч.1 ст.111 КК України до покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за наступних обставин.

Так, громадянин України ОСОБА_7 , постановою Верховної Ради України № 3218-ІV від 15.12.2005 «Про обрання суддів» був обраний на посаду судді місцевого Київського районного суду міста Сімферополя безстроково.

Незважаючи на це, у громадянина України ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах виник та сформувався стійкий злочинний намір, спрямований на зайняття посади в незаконному судовому органі, створеному на тимчасово окупованій території України.

Так, у 2014 році під час окупації рф частини території України, громадянин України ОСОБА_7 , будучи суддею місцевого Київського районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим та маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів тимчасової окупації території України з боку рф, з власної ініціативи, добровільно вирішив особисто взяти участь в утворенні та функціонуванні на території Автономної Республіки Крим системи незаконних органів окупаційної судової влади.

Указом президента російської федерації від 19.12.2014 року № 786 «О назначении судей федеральных судов», ОСОБА_7 призначено на посаду судді так званого «Киевского районного суду города Симферополя Республики Крым».

За порушення присяги судді, постановою Верховної Ради України «Про звільнення судді» від 19.04.2016 № 1204-VIII, ОСОБА_7 звільнено з посади судді Київського районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим.

У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел на зайняття посади в незаконних судових органах, створених на тимчасово окупованій території Херсонської області, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше липня 2023 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, працевлаштувався до незаконно створеного окупаційною владою рф судового органу на посаду так званого «заместителя председателя Херсонского областного суда» у т.зв. «Херсонском областном суде», де на даний час здійснює «правосуддя» від імені та в інтересах країни-окупанта.

Діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на добровільне зайняття посади у вказаному вище незаконному судовому органі, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, у невстановлених досудовим розслідуванням місці та час, однак не пізніше липня 2023 року, ОСОБА_7 підготував та подав до вищої кваліфікаційної колегії суддів російської федерації заяву, перелік документів та відомостей, передбачених федеральним законом російської федерації № 3132-1 від 26.06.1992 «Про статус суддів в російській федерації» та необхідних для зайняття посади т.зв. «заместителя председателя Херсонского областного суда» у т.зв. «Херсонском областном суде».

В подальшому, за результатами розгляду поданих ОСОБА_7 заяви та документів, представниками вищої кваліфікаційної колегії суддів рф прийнято рішення про рекомендацію голові верховного суду рф останнього, кандидатом на вакантну посаду т.зв. «заместителя председателя Херсонского областного суда», який, в свою чергу, підготував відповідне подання президенту рф.

Так, ОСОБА_7 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, у невстановлених досудовим розслідуванням місці та час, однак не пізніше липня 2023 року склав присягу судді російської федерації та в подальшому на підставі указу президента рф № 515 від 13.07.2023 «О назначении судей федеральных судов и о представителях Президента Российской Федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов Российской Федерации» був призначений та добровільно зайняв посаду т.зв. «заместителя председателя Херсонского областного суда» у т.зв. «Херсонском областном суде», незаконно створеному представниками окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території Херсонської області, а також приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.7 ст.111-1 КК України, як колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових органах, створених на тимчасово окупованій території.

Посилаючись на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, та, усвідомлюючи тяжкість покарання, не бажаючи нести відповідальність за свої дії, на даний час переховується від органу досудового розслідування і суду та може продовжити переховуватись в подальшому, крім того вважаючи на те, що ОСОБА_7 добровільно вчиняє злочин, у нього можуть зберігатися об`єкти, які є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених, просив про його задоволення.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пославшись на те, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окуповані території України та немає можливості узгодити позицію із підзахисним.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

23.01.2025 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, про що у загально державному засобі масової інформації газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено відповідне повідомленняв порядку ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України.

Вказаний факт підтверджений прокурором у судовому засіданні документально.

Підозрюваний ОСОБА_7 , будучи викликаним до органу досудового розслідування шляхом публікацій в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора повісток про виклик на 27, 28, 29 січня 2025 року до слідчого не з`явився, не повідомивши про причини неявки, що в тому числі свідчить про переховування від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У зв`язку з неприбуттям підозрюваного ОСОБА_7 на неодноразові виклики до органу досудового розслідування, переховуванням з метою ухилення від кримінальної відповідальності, постановою слідчого від 30.01.2025 р. ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Матеріалами клопотання підтверджується, що на теперішній час ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000072 від 03.02.2025 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України, триває.

Згідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний зобов`язаний в тому числі прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

За правилами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених п.п.6,7ст. 176 КПК України.

Ст. 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

В ч. 1 ст. 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У судовому засіданні встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 особисто вручено не було, оскільки останній перебуває на даний час на непідконтрольній території України.

На виклики слідчого підозрюваний не з`явився, не повідомляючи про причини неявки, що свідчить про його ухилення від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, оскільки органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення йому повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, підтверджується даними:

-Протоколу огляду документів від 06.01.2025 року, а саме огляду матеріалів кримінального провадження № 000126 від 27.11.2018 в ході якого виявлено допити потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які впізнають ОСОБА_7 як суддю в АР Крим;

-Протоколів огляду від 15.01.2025 , в якому міститься огляд постанови ВРУ «Про обрання суддів» від 15.12.2005, якою Можелянський був призначений суддею Київського районного суду м. Сімферополя;

-Протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 30.01.2025 в ході якого вилучено копії матеріалів кримінального провадження № 0002463 щодо протиправної діяльності ОСОБА_7 ;

-Протоколу огляду інтернет ресурсу, де розміщено «Указ Президента российской федерации от 13.07.2023 № «О назначении судей федеральных судов и о председателях президента росиийской федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов росиийской федерации», в якому на 2 сторінці виявлено, що заступником голови Херсонського обласного суду призначено ОСОБА_7 .

Так, нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночним поняттями.

Досліджені у судовому засіданні дані є достатньо вагомими у своїй сукупності для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України.

Матеріали кримінального провадження також містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, яке відносить до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, за викликами до слідчого не з`явився, що стало підставою для оголошення його у розшук, перебуваючи на волі на тимчасово окупованій території України Херсонської області, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від майбутнього покарання, у тому числі шляхом перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з рф, у нього можуть зберігатися об`єкти, які є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,, враховуючи те, що ОСОБА_7 під час здійснення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, підтримував стійкий зв`язок із представниками рф, тому існує реальна імовірність продовження вчинення колабораційної діяльності на тимчасово непідконтрольній території України, у разі незаконного перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з рф.

Підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся за викликами до слідчого.

Вказане дає обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинення інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні найбільш суспільно небезпечного злочину, характеру та способу ймовірно вчиненого кримінального правопорушення проти держави Україна, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до положень ст.ст. 183,193,194 КПК України, згідно з якими при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається та у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу вирішуватиметься остаточно вже після його затримання та доставки до суду, тому строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим ч.1 ст. 197 КПК України, підозрюваному ОСОБА_7 , відносно якого необхідно обрати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу, розмір застави слідчим суддею не визначається.

Обставини, визначені ч. 2 ст. 183 КПК України, які б унеможливлювали застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , відсутні.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу та розміру застави.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1