Справа № 559/4960/24
Провадження № 1-кп/559/101/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні №0000771 (ЄРДР від 07 грудня 2024 року), на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем м. Дубно, Рівненської області, з середньою освітою, непрацюючим, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженим, на утриманні має 3 неповнолітніх дітей, згідно ст.89 КК несудимий.

з участю сторін: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисниці ОСОБА_5 , за згодою потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_3 у період дії Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, з наступними змінами та продовженнями, 05 грудня 2024 року приблизно о 09 год. 00 хв., перебуваючи на території ринку «Млинівський» по вул. Млинівська, 54, м. Дубно, Рівненської області, поряд із одним із торгових місць, побачив скупчення людей, і підійшовши до яких вирішив викрасти майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення, ОСОБА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є таємними, підійшов до ОСОБА_6 , та помітивши, як останній залишив на торговому столі гаманець темного кольору, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 4000 гривень 00 копійок, - викрав його.

Заволодівши вказаним гаманцем із грошовими коштами, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, отримавши можливість розпорядитися викраденим гаманцем і грошовими коштами на свій власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

2.Крім того, 05 грудня 2024 року приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на території ринку «Млинівський» по вул. Млинівська, 54, м. Дубно, поряд із торговим місцем, побачив скупчення людей, і підійшовши до яких вирішив викрасти майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення, ОСОБА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є таємними, підійшов до ОСОБА_6 , та помітивши, як останній залишив на торговому столі, гаманець темного кольору, викрав його, де виявив і викрав банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з безконтактною технологією проведення платежів, які в силу вимог ст.1 Закону України "Про інформацію" № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п.1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" №2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч.4 ст.51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" №2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, та примітки до ст.358 КК України, є офіційними документами. Покинувши місце вчинення проступку, ОСОБА_3 пішов до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому 12 грудня 2024 року приблизно о 13 год. 54 хв., перебуваючи в магазині «Базилік» по вул. Залізнична, 53, м. Дубно, шляхом використання банківської картки № НОМЕР_1 з безконтактною технологією проведення платежів, що належить ОСОБА_6 , оплатив товар вартістю 99 гривень 97 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, а саме: викрадення офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.

3.Крім того 08 грудня 2024 року, приблизно о 13 год. 50 хв., ОСОБА_3 , в період дії Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022, з наступними змінами та продовженнями, перебуваючи в маршрутному таксі №1 громадського транспорту сполученням «Райлікарня Цукровий завод», побачив у кармані куртки ОСОБА_7 , який сидів поряд, грошові кошти, які вирішив повторно викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення, ОСОБА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є таємними, сидячи на сидінні вказаного маршрутного таксі, повторно викрав наявні в кармані куртки ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 6000 грн. 00 копійок, що належать останньому. Заволодівши цими грошовими коштами, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, отримавши можливість розпорядитися викраденим на свій власний розсуд у корисливих для себе цілях, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 6000 грн. 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємно викрав чуже майно (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

4.Також встановлено, що 08 грудня 2024 року приблизно о 13 год. 50 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в маршрутному таксі №1, громадського транспорту сполученням «Райлікарня Цукровий завод», побачив у кармані куртки ОСОБА_7 , який сидів поряд, банківську картку, яку вирішив викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення офіційного документу, переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення, ОСОБА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є таємними, сидячи на сидінні маршрутного таксі №1, громадського транспорту сполученням «Райлікарня Цукровий завод», викрав наявну в кармані куртки ОСОБА_7 банківську картку № НОМЕР_2 із безконтактною технологією проведення платежів, емітентом, якої є АТ КБ «Приватбанк», і яка в силу вимог ст.1 Закону України "Про інформацію" № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п.1.27, 1.31 ст. 1, п. 5.2 ст.15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч.4 ст.51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" №2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, та примітки до ст.358 КК України, є офіційним документом. Покинувши місце вчинення проступку, ОСОБА_3 пішов до місця проживання розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому 12 грудня 2024 року приблизно о 13 год. 54 хв., перебуваючи в магазині «Базилік» по вул. Залізнична, 53, м. Дубно, шляхом використання банківської картки № НОМЕР_2 із безконтактною технологією проведення платежів, що належить ОСОБА_7 , оплатив товар вартістю 30 гривень 50 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, а саме: викрадення офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.

5.Крім того, 08 грудня 2024 року, приблизно о 08 год. 15 хв. ОСОБА_3 , в період дії Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, з наступними змінами та продовженнями, перебуваючи в маршрутному таксі №16 громадського транспорту, побачив у кармані куртки ОСОБА_8 гаманець червоного кольору, який вирішив повторно викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення, ОСОБА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є таємними, сів на сидінні маршрутного таксі №16, громадського транспорту поряд із ОСОБА_8 , та повторно викрав наявний у кармані куртки гаманець червоного кольору з грошовими коштами в сумі 8000 грн. 00 копійок, що належать останній. Заволодівши вказаним грошовими коштами, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, отримавши можливість розпорядитися викраденими грошовими коштами на свій власний розсуд у корисливих для себе цілях, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 8000 грн. 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємно викрав чуже майно (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

6.Також встановлено, що 08 грудня 2024 року приблизно о 08 год. 15 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в маршрутному таксі №16 громадського транспорту, побачив у кармані куртки ОСОБА_8 гаманець червоного кольору, з наявною в ньому банківською карткою. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення офіційного документа, переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення, ОСОБА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є таємними, сів на сидінні маршрутного таксі №16, громадського транспорту поряд із ОСОБА_8 , викрав банківську картку № НОМЕР_3 із безконтактною технологією проведення платежів, емітентом якої є АТ «МоноБанк», що знаходилася в гаманці червоного кольору, та яка в силу вимог ст.1 Закону України "Про інформацію" № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст.51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" №2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та примітки до ст.358 КК України, є офіційним документом. Покинувши місце вчинення проступку ОСОБА_3 пішов до місця проживання розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому 12 грудня 2024 року приблизно о 13 год. 53 хв., перебуваючи в магазині «Базилік» по вул. Залізнична, 53, м. Дубно, шляхом використання банківської картки, шляхом використання банківської картки № НОМЕР_3 із безконтактною технологією проведення платежів, що належить ОСОБА_8 оплатив товар вартістю 20 гривень 50 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, а саме: викрадення офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.

Суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України.

До початку підготовчого судового засідання 18.03.2025, за письмовою згодою усіх потерпілих, між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , з участю захисниці ОСОБА_5 , в приміщенні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області укладено угоду про визнання винуватості. Згідно угоди обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні та виконати призначене йому судом покарання. Сторони узгодили покарання, в тому числі остаточне у виді позбавлення волі строком на 5 років зі звільненням з випробуванням з іспитовим строком, в визначенні тривалості якого покладаються на розсуд суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи не оспорює, щиро розкаюється у вчиненому. Пояснив суду, що угоду уклав добровільно, наслідки її укладання та затвердження зрозумілі. В першому випадку він був на базарі, побачив як чоловік приміряв куртку і стирчав гаманець, розумів, що його в цей час ніхто не бачить і викрав, там було 4000 грн. і кредитка, яку теж викрав. Через пару днів їхав у маршрутці додому, сидів там чоловік з привідкритим карманом, з якого було видно гроші, то проходив повз і непомітно витягнув ті гроші - 6000 грн., - разом із банківською карткою приватбанку. По третьому випадку так само їхав у маршрутці і в жіночки викрав гаманець там було 8000 грн. і чорна картка Монобанку. В нього лише влітку закінчився річний іспитовий строк, але склались скрутні обставини. Його ж діти за кордоном, а живе з мамою і сестрою та її дітьми. У племінника рак і треба гроші на лікування, ще сестра народила дівчинку, а її чоловік загинув на війні. Матері ж зробили операцію по зору. В нього самого травма голеностопа в нозі три пластини, і він уже не може виконувати тяжку роботу. Шукав роботу, але не міг знайти, бо була зима. Він вантажником працювати не може, був раніше будівельником і через травму так вже працювати не може. Та від безвиході вчинив злочини гроші витратив на сім`ю. Але він обіцяє, що більше ніяких крадіжок і ніякого криміналу не буде від нього. Дуже розкаюється. Знайшов неофіційно роботу, яку може виконувати: встановлює кондиціонери, робить вентиляцію. І доклав зусиль, щоб заробити кошти та все самостійно відшкодував усім потерпілим повністю не шляхом повернення краденого, а заробив і віддав, попросив пробачення і вони всі його пробачили.

Всі учасники просять затвердити угоду, укладену добровільно.

Потерпілі надали заяви, що їм збитки відшкодовано, претензій не мають до обвинуваченого, надали прокурору дозволи на укладення угоди, учасниками судового процесу бути не бажають і покладаються на розсуд суду. Захисниця підтвердила добровільність укладення угоди, потерпілим повністю відшкодовано збитки, це ж підтверджує й прокурор, а також є відповідні розписки в матеріалах справи.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких чи тяжких злочинів. Кримінальні правопорушення, в вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України є тяжким злочином і кримінальним проступком.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

На підставі вищевикладеного суд робить висновок, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального законів України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.4 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України. Тому наявні правові підстави для затвердження угоди та призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання, яка є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання. Враховується характер, кількість і тяжкість кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який має трьох неповнолітніх дітей, проживає з матір`ю, сестрою і племінниками, скарг за місцем проживання не надходило, на обліку в лікаря нарколога та психіатри не перебуває, несудимий. Також суд враховує пом`якшуючі вину обставини, адже ОСОБА_3 щиро кається, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, повністю відшкодував завдані збитки усім потерпілим. Обтяжуючих обставин судом не встановлено. В підсумку, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, тривалість якого суд визначає з огляду на все вищевикладене в середньому розмірі із покладенням обов`язків відповідно ст.76 КК України, в тому числі додаткових, виконуючи які ОСОБА_3 буде під контролем органу пробації.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Судові витрати відсутні. Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, 122, 124, 314, 370, 374, 469, 473-475, ч.15 ст.615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості від 18.03.2025, укладену між прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , захисницею ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0000771 від 07.12.2024.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, та призначити узгоджену міру покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 узгоджене покарання в виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75-76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього такі обов`язки: 1) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, 4) працевлаштуватися або за направленням УОЗПП звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу (посаду); 5) виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.

Речові докази: 1) DVD-R диск з записом із камер відеоспостереження магазину «Базилік» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

2) банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 залишити власнику ОСОБА_6 ;

3) банківську картку АБ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 залишити власнику ОСОБА_7 ;

4) банківську картку АТ «МоноБанк» № НОМЕР_3 залишити власниці ОСОБА_8 .

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники справи мають право отримати копію вироку. Прокурору, обвинуваченому та його захисниці повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1