КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/2571/25Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3394/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000932 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 11 лютого 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 11 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 10 квітня 2025 включно, та відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на порушення правил територіальної підсудності та просить врахувати, що згідно матеріалів кримінального провадження №0000932, місцем вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення є Дніпропетровська обл., Кам`янський р-н., м. Вільногірськ. Таким чином, вважає, що кримінальне провадження підсудне Вільногірському міському суді Дніпропетровської області, а тому його розгляд Солом`янським районним судом міста Києва є незаконним.

Як зазначає сторона захисту, у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою прокурором не зазначено жодної обставини, яка б свідчила про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати чи з`явилися нові ризики. Крім цього, суд не звернув уваги, що у клопотанні прокурора формально зазначено про наявність усіх, передбачених КПК України ризиків та жодним чином не надано належного їх обґрунтування.

За твердженнями апелянта, до клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурором не долучено жодного документу на підтвердження того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Без врахування суду залишилось і те, що ОСОБА_9 сприяв проведенню повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування. Під час проведення обшуку у приміщенні ОСОБА_8 добровільно надав мобільні телефони, які були при ньому та не заперечував проти їх вилучення, жодним чином не перешкоджав органу досудового розслідування, а навпаки допомагав працівникам правоохоронних органів проводити огляд його особистих речей, в тому числі і файлів, що знаходилися на комп`ютері, роз`яснюючи для чого він використовує наявну інформацію.

Також, як зазначає захисник, суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у випадку визнання його винним, ніяким чином не вказує на те, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 зацікавлений у всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин справи та розраховує на законне, справедливе і обґрунтоване рішення.

Просить врахувати, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання за місцем реєстрації, має вищу освіту, хороше виховання та характеристики, міцні соціальні зв`язки, допомагає та підтримує своїх рідних, надає кошти на підтримку Збройних Сил України.

За доводами апелянта, не підтверджується жодними доказами та ґрунтується лише на припущеннях і ризик впливу ОСОБА_8 на інших осіб, в тому числі свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки жодного підтвердження того, що серед оточення ОСОБА_8 є причетні особи до вчинення кримінального правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять.

ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, не вчиняв жодних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, а тому наявність ризику вчинити інший злочин в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, також є надуманим.

За доводами апеляційної скарги, враховуючи зазначені обставини, в тому числі відсутність ризиків та те, що на момент подачі клопотання обвинувальний акт вже скеровано до суду, є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, що забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 та виконання покладених на нього обов`язків.

Таким, чином сторона захисту вважає, що більш м`який запобіжний захід цілком забезпечить належну, процесуальну поведінку ОСОБА_8 , а тому є всі підстави змінити запобіжний захід ОСОБА_8 на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації та проживання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, якщо суд прийде до переконання про законність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник просить визначити ОСОБА_8 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

За наслідками апеляційного розгляду просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити, а у випадку, якщо суд дійде переконання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із тримання під вартою, або визначити заставу у розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 11 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 10 квітня 2025 включно, та відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Ухвалюючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд визнав обґрунтованим наведені у клопотанні доводи про продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про продовження існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які судом на даний час не допитані.

Зокрема, перевіряючи наведені у клопотанні доводи прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, яке ставиться у провину обвинуваченому, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винними у вчиненому злочині.

При цьому, як встановив суд, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, можепереховуватись від суду, незаконно впливати на свідків.

Окрім цього, слідчий суддя врахував дані про особу обвинуваченого, а також те, що підстав для зміни запобіжного заходу на інший - більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, не встановлено, на підставі чого дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку дії виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання обвинувачений процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо певної категорії злочинів, в тому числі щодо особливо тяжкого злочину в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неможливості застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави, з огляду на наступне.

Зокрема, згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Суд не в праві визначити розмір застави, який завідомо не може бути сплачений підозрюваним через його майновий стан.

За приписами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи, що ч.4 ст.183 КПК України передбачено саме право, а не обов`язок суду не визначати розмір застави, а автоматична відмова у застосуванні застави без врахування всіх обставин кримінального провадження може свідчити про порушення вимог п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, урахувавши дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні з матір, яка є пенсіонером та бабусю, яка потребує додаткового догляду, постійне місце проживання, вищу освіту, міцні соціальні зв`язки, допомагає та підтримує своїх рідних та активно підтримує Збройні Сили України, колегія суддів вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 можливо застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави.

При цьому, з огляду на встановлені обставини, наявність ризиків, а також враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає за можливе визначити обвинуваченому ОСОБА_8 заставу у відповідності до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, що буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків та буде достатнім стримуючим фактором вчинення нових кримінальних правопорушень.

При оцінці доводів апеляційної скарги захисника про порушення правил територіальної підсудності, колегія суддів враховує, що ухвалою Верховного суду від 03 березня 2025 року у справі № 760/2571/25 вирішено клопотання захисника ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст. 305 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, та залишено його без задоволення.

Таким чином, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити частково та продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 10 квітня 2025 року включно, із визначенням застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419,422-1КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 11 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 10 квітня 2025 включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 10 квітня 2025 року, включно.

На підставі ч.5 ст.182, ч. 3 ст. 183 КПК України визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою протягом строку дії ухвали на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду: (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А, код ЄДРПОУ, номер рахунку за стандартом IBAN - UA1082186, банк надавача послуг - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820172, призначення платежу - застава за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по справі №760/2571/25 в Київському апеляційному суді).

У разі внесення застави, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після отримання і перевірки документа повинна надати розпорядження про негайне звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити про це суд.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 на строк 2 місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме м. Київ, без дозволуслідчого, прокурора чи суду;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у данному кримінальномупровадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про змінусвого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної владисвій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та документи, щодають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електроннийзасіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання цих обов`язків, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, а також у разі невиконання заставодавцем обов`язків із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, застава звертається в дохід держави.

З моменту звільнення ОСОБА_8 з-під варти у зв`язку із внесенням застави останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4