КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу Генерального прокурора.

Ухвала обґрунтована тим, що скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу Генерального прокурора полягає у тому, що він просить викликати на допит до суду прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та допитати його під звукозапис, зафіксувавши в журнал судового засідання. У разі неявки прокурора ОСОБА_7 на допит чи відмови давати свідчення, здійснити його привід.

З посиланням на положення ст. 303 КПК України, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що вимоги заявника, в яких він просить «викликати на допит до суду прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та допитати його під звукозапис, зафіксувавши в журнал судового засідання. У разі неявки прокурора ОСОБА_7 на допит чи відмови давати свідчення здійснити його привід», не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що «ухвалу слідчого судді він отримав 16 серпня 2024 року під розписку, просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання, викликати до суду відповідних прокурорів та службових осіб для надання пояснень під запис судового протоколу, журналу, що має істотне значення для викриття та запобігання корупції та злочинній діяльності службових і посадових осіб правоохоронних органів під час воєнного стану в Україні».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що ним «доведений повністю прямий зв`язок умислу та мотиву злочинної бездіяльності прокурорів, зокрема, невиконання прокурором обов`язкових процесуальних дій і рішень, які він зобов`язаний вчинити згідно з вимогами закону. Висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також слідчим суддею допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильно застосовано кримінальний закон, оскільки слідчий суддя взагалі не досліджував докази і фактичні обставини кримінального провадження».

Уповноважена особа Офісу Генерального прокурора, повідомлена про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явилась, будь-яких заяв та клопотань не подавала.

З огляду на позицію ОСОБА_6 , зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності представника Офісу Генерального прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який, вказавши, що підтримує апеляційну скаргу, водночас зазначив про порушення слідчими, прокурорами та суддями вимог Конституції України, КПК України у кримінальному провадженні при незаконному притягненні його до кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів доходить такого висновку.

З матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_6 до Печерського районного суду м. Києва направлена скарга «на злочинну бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу генерального прокурора, які не виконують своїх функцій та першочергових завдань відповідно до Закону України «Про прокуратуру», КПК України, Конституції України, сприяючи бездіяльністю приховуванню, висуненню обвинувачення завідомо невинуватого та винесення неправосудних рішень окремими суддями. Крім того, вони сприяють спільникам продовжувати зловживати своїми посадами і повноваженнями службових осіб правоохоронних органів та суддів апеляційного суду Одеської, Миколаївської областей, умисно, свідомо не виконуючи рішення та практику Європейського Суду з прав людини та інші рішення цих службових осіб і посадових осіб Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які будуть діяти в інтересах своїх колег з ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про яких він повідомив заздалегідь про всі обставини викриття та вчинення тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень, та приховати факти і обставини подій обвинувачення завідомо невинуватих. Просить суд розглянути та дослідити законно і об`єктивно всі обставини, зобов`язавши саме службових і посадових осіб Офісу Генерального прокурора дотримуватись і виконувати вимоги закону, КПК України, Конституції України та інші нормативно-правові акти; викликати та допитати під протокол судового засідання саме уповноваженого прокурора Офісу Генерального прокурора, витребувати і дослідити всі необхідні матеріали для судового розгляду його скарги, надати йому можливість задавати і ставити питання уповноваженій службовій особі Офісу Генерального прокурора». Також ОСОБА_6 просить врахувати, що ним «у справі кримінального провадження № 0003398 від 11 грудня 2020 року подані відповідні клопотання та заяви до Верховного Суду в порядку ст.ст. 444, ст. 445 КПК України, де ним вказані декілька суперечливих ухвали з одного питання у справі різних палат Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, а також клопотання на підставах ст. 346 КПК України та в порядку ст.ст. 347, 349 КПК України передати справу на розгляду Об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду». Окрім того вказує, що «його апеляційна скарга перебуває у Миколаївському апеляційному суді на ухвалу від 27 лютого 2024 року судді ОСОБА_16 , яка постійно відмовляє йому у відкритті провадження»; що «його апеляційну скаргу розглядають судді, яким він неодноразово заявляв відвід, та не приймається до уваги, що участь у справі приймає за дорученням адвокат ОСОБА_17 »; що його незаконно притягли до кримінальної відповідальності за ст. 121 КК України; що не всі доповнення, подані ним до апеляційних скарг в Одеському апеляційному суді, приймаються до уваги; що неналежно розслідується кримінальне провадження за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 375 КК України, вчинені прокурором ОСОБА_18 ; що він має право на оскарження постанови слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_12 у кримінальному провадженні».

У скарзі ОСОБА_6 просить витребувати і дослідити всі матеріали і докази, викликати на допит до суду Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та допитати його під звукозапис, зафіксувавши в журнал судового засідання; у разі неявки прокурора ОСОБА_7 на допит чи відмови давати свідчення, здійснити його привід; повідомити Верховний Суд про кримінальне провадження за його скаргою.

Відмовляючи у відкритті провадження за поданою ОСОБА_6 скаргою, слідчий суддя обґрунтував прийняте рішення тим, що порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, предметом такого оскарження є бездіяльність слідчого, прокурора у формі нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; про закриття кримінального провадження; про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; про відмову у визнанні потерпілим; про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, а також повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру та рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки. Даний перелік, визначений КПК України, є вичерпним.

Частина друга зазначеної статті встановлює заборону розгляду під час досудового розслідування скарг на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора. Такі скарги можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 зазначеного Кодексу.

Зазначені обставини також кореспондуються і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, відображеної у постанові від 26 березня 2019 року по справі № 807/1456/17, які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, згідно якої наведений у частині першій статті 303 КПК України перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак вимоги заявника, в яких він просить «викликати на допит до суду прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та допитати його під звукозапис, зафіксувавши в журнал судового засідання. У разі неявки прокурора ОСОБА_7 на допит чи відмови давати свідчення здійснити його привід», не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді та враховує, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк,

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу,

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Разом з тим, як встановлено зі змісту поданої ОСОБА_6 скарги, жодної дії або бездіяльності, які можуть бути оскаржені до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, ним не наведено, а висловлена незгода з діями та рішеннями прокурорів та суддів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст. 121 КК України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий судді відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що не підлягає оскарженню.

За встановлених обставин колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про відмову на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених службових осіб Офісу Генерального прокурора, - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4