Справа № 489/2208/25
Провадження № 1-кп/489/686/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

про призначення судового розгляду

07 квітня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000065 від 24.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 ,

встановив:

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши про його відповідність вимогам КПК України.

Обвинувачений та його захисники, потерпілий та його представник не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду.

Заслухавши учасників підготовчого засідання, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду міста Миколаєва. Підстав для закриття, зупинення кримінального провадження чи прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 2 статті 314 КПК України, немає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, обвинувальний акт не має недоліків, які б унеможливлювали його призначення до судового розгляду.

За таких обставин, є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Також від потерпілого надійшов цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди.

Учасники вважали можливим прийняти цивільний позов судом до розгляду, оскільки він поданий відповідно до положень КПК України.

Вислухавши думку учасників, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За таких обставин, оскільки потерпілим до підготовчого судового засідання поданий цивільний позов, який підлягає прийняттю до розгляду судом, та відповідно до ст. 178 ЦПК України цивільний відповідач вправі подати до суду письмовий відзив із запереченнями проти вказаного позову.

Крім того, до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на даний час продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному провадженні, які існували при застосуванні запобіжного заходу.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Сторона захисту заперечувала проти клопотання прокурора.

Потерпілий та його представник вважали доцільним продовжити строк обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу.

Крім того, від сторони захисту надійшло клопотання про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт або визначення розміру застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обґрунтовуючи його тим, що обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику, офіційно працює, частково відшкодував потерпілому моральну шкоду в розмірі 83000 грн, а також тим, що в даній дорожньо-транспортній пригоді, на переконання сторони захисту, також наявні порушення ПДР в діях водіїв транспортних засобів, зіткнення з якими допустив обвинувачений.

Сторона захисту підтримала клопотання про зміну запобіжного заходу.

Прокурор, потерпілий та його представник заперечували проти вказаного клопотання.

Вислухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Миколаєва від 25.01.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого ухвалою від 21.03.2025 продовжений до 24.04.2025 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та клопотання сторони захисту про зміну йому запобіжного заходу, суд бере до уваги обставини вчинення та ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та внаслідок якого загинули двоє осіб, дані про його особу, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує». Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованої підозри. При цьому, на даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого в інкримінованому йому діянні, оскільки вказане буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного рішення у справі.

Натомість, судом установлено, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, які існували при застосуванні запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість скоєного злочину та покарання за його вчинення. Також він обізнаний про потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких мають суттєве значення для встановлення обставин пред`явленого йому обвинувачення та які ще не були допитані судом, а також враховуючи той факт, що, згідно з викладеною у клопотанні та під час судового засідання позицією сторони захисту, обвинувачений вважає винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, інших водіїв, що свідчить про наявність зацікавленості у ОСОБА_3 на вплив на свідків з метою надання таких показань, які б свідчили на його користь.

Також, при вирішенні клопотань прокурора та сторони захисту суд враховує факт загибелі внаслідок вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину двох осіб, що вказує на підвищену суспільну небезпечність вказаного діяння та особи обвинуваченого.

Таким чином, існуючі на даний час ризики переховування від суду та незаконного впливу на потерпілого і свідків є суттєвими та такими, що не дають достатніх підстав обрати суду на даному етапі судового провадження інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, щоб їм запобігти.

Будь-яких достатніх даних про зменшення чи відсутність вказаних ризиків, внаслідок чого існували б підстави для відмови прокурору в продовженні обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, суд не погоджується з твердженням сторони захисту про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ураховуючи його позитивну характеристику, міцні соціальні зв`язки, наявність роботи та часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди, оскільки, по-перше, вказані обставини, які характеризують особу обвинуваченого, існували на момент вчинення інкримінованого йому злочину, однак не запобігли його скоєнню. По-друге, зазначені обставини також існували під час вирішення питання про застосування та продовження щодо ОСОБА_3 строку запобіжного заходу, врахувавши які, слідчий суддя застосував саме такий запобіжний захід. По-третє, факт часткового відшкодування моральної шкоди потерпілому жодним чином не може нівелювати існуючий ризик незаконного впливу обвинуваченим на потерпілого та свідків з метою зміни ними показань, враховуючи той факт, що позиція сторони захисту полягає у доведеності перед судом свого переконання про наявність у діях інших водіїв-учасників ДТП, внаслідок якої загинули двоє осіб, винуватості у порушенні ПДР.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, на даній стадії судового провадження не зможе запобігти вищевказаним ризикам, які є досить суттєвими та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, суд не вбачає підстав, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки особа обвинувачується у вчинені злочину, який спричинив загибель двох людей.

За такого, керуючись положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, та необхідність відмови у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Керуючись статтями 314 -316, 372 КПК України, суд

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000065 від 24.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 11.30 годин 15.04.2025 в залі судового засідання Ленінського районного суду міста Миколаєва за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 81/16, 3 пове рх (каб. № 320).

Викликати в судовий розгляд прокурора, обвинуваченого та його захисників, потерпілого та його представника.

Прийняти до розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та цивільного позову вручити обвинуваченому та роз`яснити йому право подати до суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

У задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 05.06.2025 включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1