1-кп/703/302/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001066 від 24 грудня 2024 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, інваліда 2 групи, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, з угодою про визнання винуватості від 30 січня 2025 року,-

встановив:

ОСОБА_4 у невстановлені слідством день, час та місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу незаконно придбав у невстановлений спосіб предмет зовні схожий на гранату, який у подальшому переніс до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , де зберігав до 24 грудня 2024 року. У зазначений день ОСОБА_4 взяв із собою вищевказаний предмет, зовні схожий на гранату, та переніс його на АДРЕСА_3 , де біля будинку № 21 близько 12 години 45 хвилин 24 грудня 2024 року був помічений із ним мешканцями м. Сміла при його демонстрації із невизначеною метою. Після цього, вказаний предмет, який згідно висновку експерта від 20 січня 2025 року № СЕ-19/124-25/358-ВТХ є корпусом бойової оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 з бойовим уніфікованим підривником дистанційної дії до ручних гранат модернізованим УЗРГМ, які у конструктивному поєднанні представляють собою боєприпас, був вилучений працівниками поліції, після виконання ОСОБА_4 їх вимоги щодо видачі зазначеного боєприпасу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

30 січня 2025 року прокурор Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , якому, на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001066 від 24 грудня 2024 року, та обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , у даному кримінальному провадженні, на підставі ст.468, 469, 470, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України, обвинувачений зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі у судовому провадженні в обсязі підозри.

Крім того, сторони угоди: погодили покарання, яке має бути призначене обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме - позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України та п. 2, ч. 3 ст.76 КК України; наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України; наслідки невиконання угоди, які визначені у ст.476 КПК України, щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за фактичними обставинами, вказаними у обвинувальному акті, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому покарання, визначене вказаною угодою.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Суд переконався, що укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань очевидна.

Відповідно до вимог ч.4 ст.474 КПК України, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, а також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Враховуючи вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 . Дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковано за ознаками ч.1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно ч.3 ст.75 КК України визначаються виключно судом.

Враховуючи, що сторони угоди узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням, суд, будучи зобов`язаним прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди, визначає тривалість іспитового строку на власний розсуд.

Під час вирішення питання про встановлення обвинуваченому ОСОБА_4 іспитового строку на переконання суду достатнім буде визначення іспитового строку тривалістю один рік.

При вирішенні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, суд ураховує особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність судимостей, наявність інвалідності ІІ групи.

Згідно з частиною другою статті 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для зміни, скасування або продовження застосованого під час досудового розслідування кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, до вступу вироку у законну силу, суд не вбачає.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у загальній сумі 4377 гривень 45 копійок відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.374, 474, 475 КПК України, ст.65, ч.1 ст.263 КК України, суд

ухвалив:

Затвердити у кримінальному провадженні №0001066 від 24 грудня 2024 року угоду про визнання винуватості, укладену 30 січня 2025 року між прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судових вибухо-технічних експертиз в сумі 4377 (чотири тисячі триста сімдесят сім) гривень 45 (сорок п`ять) копійок.

Речові докази:

- два оптичні диски із відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах даного кримінального провадження;

- уламки корпусу ручної гранати Ф-1, рештки підривника УЗГРМ, що поміщено у спеціальний полімерний сейф-пакет Екстренної служби МВС № 5372366 та здані до камери зберігання речових доказів Відділу поліції № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області - знищити після набрання вироком законної сили.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1