Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/243/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Кропивницький

Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.ч.5,6 ст.194 КПК України.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно зі ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, частина друга наведеної норми закону регламентує, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення відповідних судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Також, Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою» від 02.12.2020 № 1027 ІХ, який набрав чинності з 14.01.2021, ч. 2 ст. 392 КПК України доповнена другим абзацом такого змісту, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, цим же законом доповнено частиною 5 статтю 394 КПК України такого змісту, що ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

З наведеного вище вбачається, що на даний час чинним кримінальним процесуальним законодавством передбачено можливість апеляційного оскарження лише ухвал місцевого суду, що стосуються обрання, зміни або продовження саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто і ухвал про зміну будь-якого іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Однак, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що прокурором оскаржується ухвала про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби, а тому вона оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що з цих підстав судом апеляційної інстанції не може бути відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Згідно із ч. 5 ст. 399 КПК України, копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст.ст.392, 376, 399, 418, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2