Справа № 455/24/21
Провадження № 1-кп/455/26/2025
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2025 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000538 від 02.10.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Стара Ропа Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, згідно ст.89 КК України судимості не має -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України,

за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У Старосамбірському районному суді Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000538 від 02.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України.

За обвинувальним актом, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем роботи на території Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області та, будучи відповідальним за збереження та охорону ввіреного майна, в період з кінця травня по кінець липня 2018 року, маючи достатній досвід роботи для виявлення ознак незаконних рубок дерев, можливості для залучення працівників лісової охорони та правоохоронних органів до припинення самовільних рубок, затримання правопорушників, арешту та затримання в лісі й на шляху з лісу лісопродукції та сировини, тобто маючи можливість для забезпечення охорони ввіреного майна, неналежно виконував покладені на нього обов`язки, зокрема: не проводив перевірки стану охорони лісу в усіх кварталах переданого під охорону лісового обходу; лісові масиви регулярно не обходив; лісопорушників, фактів вчинення самовільних рубок в лісі та ознак, що вказують на проведення в лісі незаконних рубань, не виявляв.

Також, ОСОБА_3 про факти вчинення самовільних рубок чи ознак самовільних рубок у ввіреному під охорону обході та необхідність залучення працівників лісової охорони і правоохоронних органів для охорони ввіреного майна, керівництво Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» не інформував.

Неналежне виконання лісником ОСОБА_3 власних обов`язків з охорони ввіреного майна призвело до того, що протягом травня-липня 2018 невстановлені досудовим слідством особи здійснили самовільну рубку 11 дерев породи бук, 11 дерев породи сосна та 5 дерев породи ясень в кварталі №38 обходу №11 Старосамбірського лісництва Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», що знаходиться на території Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області, чим спричинено шкоду Старосамбірському ДЛГП «Галсільліс» на суму 299546,11 гривень, що є тяжкими наслідками для власника ввіреного під охорону майна.

Таким чином, ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України.

04.04.2025 року до суду від представника потерпілого Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» - ОСОБА_6 надійшло клопотання, в якому він просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України та судовий розгляд кримінального провадження провести без його участі, претензій матеріального чи морального характеру Старосамбірське ДЛГП ОКСП «Галсільліс» до ОСОБА_3 не має.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст.197 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання представника потерпілого щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з його відмовою від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що клопотання представника потерпілого необхідно задовольнити виходячи з наступного.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України суд закриває провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4 - 8 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.3 КПК України суд першої інстанції має право постановити ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень передбачених в тому числі ст.197 КК України.

Пунктом 7 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно до вимог ч. 4 ст.26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16.02.2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). У рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року (п.52) та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року (п. 80) зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».

Враховуючи викладене та зважаючи, що представник потерпілого заявив клопотання про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення та закриття кримінального провадження, а також, що обвинувачений проти закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення не заперечує та підтримує таке клопотання, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід закрити у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Під час закриття кримінального провадження на підставі відмови потерпілого від обвинувачення суд фактично визнає відсутність самого обвинувачення щодо особи, а тому не потрібно встановлювати ні сам факт вчинення кримінального правопорушення, ні винуватість чи невинуватість такої особи. За таких обставин не потребують перевірки судом докази, а також немає необхідності в дослідженні того, чи було дотримано інші вимоги процесуального закону під час провадження у справі.

Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження на підставі відповідної ухвали суду, що виключає одночасне прийняття ним рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою.

Вказані висновки знайшли своє відображення у постанові ККС ВС від 03.06.2020 року по справі № 712/1710/19.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні в сумі 5005,00 гривень слід віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись п.7 ч.1 ст.284, 371, 372, 395, п.1 ч.1 ст.477 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження №455/24/21, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000538 від 02.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Витрати за проведення судової інженерно-екологічної експертизи в сумі 5005 (п`ять тисяч п`ять) гривень 00 копійок віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1