печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5117/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.09.2021 року у справі № 761/33252/21 у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 020 93 від 29.05.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.09.2021 року у справі № 761/33252/21 у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 020 93 від 29.05.2021 року, на земельні ділянки з кадастровими номерами :91:122:0081 та :91:122:0080, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування клопотання зазначає, що арешт на майно ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, оскільки останній є добросовісним власником майна, набутим у встановленому законом порядку. Зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 020 93 здійснюється із 2021 року по теперішній час. За вказаний період досудового розслідування ОСОБА_4 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, до нього, як до добросовісного набувача права власності на вище вказане нерухоме майно, з боку правоохоронних органів немає жодних підозр. Проте, ОСОБА_4 , як власник майна, до цього часу (біля чотирьох років) не може володіти й користуватись вказаними земельними ділянками відповідно до чинного законодавства України, що є порушенням його прав. Подальший арешт є неспіврозмірним з завданням кримінального провадження та перешкоджає ОСОБА_4 у вільному законному розпорядженні належним йому майном.

Адвокат у судове засідання з розгляду клопотання про скасування арешту не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином; подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки арешт накладено обґрунтовано, а майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, досудове розслідування в якому триває.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві знаходились матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 120 211 001 000 020 93 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи шляхом обману заволоділи земельною ділянкою з кадастровим номером :91:122:0116 та житловим будинком по АДРЕСА_1 , яка 14.05.2021 року була поділена на дві земельні ділянки за кадастровими номерами :91:122:0081 та :91:122:0080.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2021 року у справі № 761/33252/21 у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 020 93 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :91:122:0081 та :91:122:0080, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні було доручено слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2021 року вбачається, що при накладенні арешту на земельну ділянку слідчий суддя виходив з того, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення та має значення речового доказу у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 020 93 від 29.05.2021 року.

Право власності за ОСОБА_4 на земельні ділянки з кадастровими номерами :91:122:0081 та :91:122:0080, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1:16:002:0230, зареєстровано 14.05.2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційні номери 000 та 000 відповідно. Останній є добросовісним власником майна, підстави та порядок набуття якого не скасовано чи визнано недійсним у встановленому законом порядку.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів, відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а прокурором не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства. Тобто, у даному випадку, прокурором порушено права осіб на мирне володіння та користування своїм майном та не дотримано вимоги закону в частині підстав для звернення з клопотанням про накладення арешту на майно.

Також, судовим розглядом встановлено, що у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 020 93 від 29.05.2021 року жодним особам, в тому числі ОСОБА_4 , не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Так само у вказаному кримінальному провадженні станом на момент накладення арешту та на даний час не подано слідчому органу досудового розслідування жодного цивільного позову.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_4 , як власника майна, можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує права власності останнього та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.09.2021 року у справі № 761/33252/21 у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 020 93 від 29.05.2021 року, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.09.2021 року у справі № 761/33252/21 у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 020 93 від 29.05.2021 року, на земельні ділянки з кадастровими номерами :91:122:0081 та :91:122:0080, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1