Справа № 581/937/24
Провадження № 1-кп/581/64/24
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2024 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000893 від 11 жовтня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у с. Локня Кролевецького району Сумської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , працюючого на посаді стрільця 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 народився у с. Юр`єве Путивльського району Сумської області, зареєстрований по АДРЕСА_2 та проживає по АДРЕСА_3 , працюючого на посаді стрільця взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 народився у с. Підставки Липоводолинського району Сумської області, зареєстрований по АДРЕСА_4 та проживає по АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 361 КК України,

в с т а н о в и в :

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

У провадженні Липоводолинського районного суд Сумської області перебуває вказане кримінальне провадження, яке надійшло 2 грудня 2024 року.

3 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи клопотання узагальнено зводяться до такого:

- ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 361 КК України, а саме: у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, вчиненому з метою залякування потерпілого; відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану; незаконному позбавленні волі потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань; несанкціонованому втручанні в роботу електронних комунікаційних систем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

- відповідні обставини обвинувачення підтверджуються відповідними доказами, зібраними під час досудового розслідування, а також визнанням вини обвинуваченим;

- наявні ризики, які свідчать про можливе вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо переховування від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення;

- застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання мети запобіжного заходу, оскільки не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків, а також буде неспіврозмірним з характером вчинених кримінальних правопорушень та їхніми наслідками, може викликати осуд та негативне ставлення суспільства до правоохоронних органів та суду в силу своєї несправедливості та м`якості.

ІІ. Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначила, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_6 13 жовтня 2024 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 9 грудня 2024 року. Зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування, як до підозрюваного. Просила задовольнити клопотання, з викладених у ньому підстав.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його присутності, зазначивши про те, що він підтримує клопотання прокурора про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він боїться їх та вважає, що вони можуть вчинити стосовно нього протиправні дії. Відсутність потерпілого відповідно до ст. 325 КПК не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання та розгляду клопотання без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що викладені в обвинувальному акті обставини дійсно мали місце, він визнає свою вину у вчиненому та просив не застосовувати до нього такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, узагальнено його доводи зводились до такого:

- жоден із ризиків, які передбачені у ст. 177 КПК, та на які посилається прокурор, не є підтвердженим;

- ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки.

ІІІ. Положення закону, якими керувався суд при постановленні ухвали.

Згідно зі ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ІV. Встановлені судом обставини, з яких виходив суд при постановленні ухвали за наслідками розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані документи, суд дійшов таких висновків.

Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», суд, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Із клопотання прокурора та обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 361 КК України.

Відповідно до обвинувального акту у вечірній час доби 10 жовтня 2024 року ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували за місцем проживання їхнього спільного знайомого ОСОБА_10 по АДРЕСА_6 , де разом вживали спиртні напої.

Близько 20 год. 10 жовтня 2024 року усі вказані особи мали телефонну розмову із потерпілим ОСОБА_9 , який просив не ображати співмешканку ОСОБА_10 - ОСОБА_11 . Обвинувачені ображали потерпілого нецензурними та образливими висловами, погрожували приїздом до місця його проживання та розправою. Після вжиття спиртних напоїв за результатами телефонної розмови у ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник спільний умисел на вчинення протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_9 .

Близько 00 год. 10 жовтня 2024 року ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на автомобілі марки DAEWOO моделі NUBIRA, червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , приїхали до потерпілого по АДРЕСА_7 . Продовжуючи реалізацію задуманого за попередньою змовою між собою обвинувачені самовільно зайшли до будинку за вказаною адресою та до кімнати ОСОБА_9 де виражаючись грубою нецензурною лайкою на адресу останнього, безпідставно нанесли йому численні удари ногами та руками в область голови та інших частин тіла. Під виглядом необхідності відшкодування витрат, пов`язаних з прибуттям до потерпілого, обвинувачені вимагали у нього 3000 грн, при цьому останні шляхом погроз та нанесення ударів руками в область голови та обличчя потерпілого ОСОБА_9 , змушували його повідомити пароль до мобільного додатку «Приват24», наявного на мобільному телефоні потерпілого. ОСОБА_6 , виконуючи свою активну роль в змові, переслідуючи спільний корисливий мотив, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відкрито забрав з кишені штанів потерпілого його мобільний телефон Samsung Galaxy А 7 із сім-картами, загальною вартістю 2715 грн., та залишив у себе.

Потім обвинувачені, застосовуючи силу, витягли потерпілого з будинку, заштовхали його до салону їхнього автомобіля на заднє сидіння, позбавивши потерпілого при цьому свободи переміщення та можливості самостійно обирати місце свого знаходження. При цьому, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_9 , кожен із них завдавав потерпілому ударів у різні частини тіла. Після цього обвинувачені привезли потерпілого до місця проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_6 та примусово завели потерпілого в середину будинку. Там ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посадили потерпілого на стілець та знову по черзі почали наносити останньому удари руками в область голови та інші частини тіла, при цьому принижували останнього, погрожували та ображали його грубою нецензурною лайкою.

Під час побиття потерпілого обвинувачені примусили потерпілого повідомити їм пароль та логін до його застосунку « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Потім обвинувачені знову силоміць заштовхали останнього на заднє сидіння свого автомобіля та відвезли його на околицю АДРЕСА_4 , після чого витягнули його з салону автомобіля та залишили його на вулиці, при цьому кожен із обвинувачених знову завдав потерпілому ударів руками та ногами в різні частини тіла.

Отримавши доступ до мобільного застосунку «Приват24», що знаходився на мобільному телефоні потерпілого, який на той час перебував у розпорядженні ОСОБА_5 , маючи на меті обернення в подальшому на свою користь чужих грошових коштів, діючи умисно, з корисливих мотивів, у присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення, переслідуючи умисел на несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних систем, без дозволу потерпілого, ОСОБА_5 незаконно втрутився в мобільний додаток «Приват24» для дистанційного керування банківською карткою АТ КБ «Приватбанк», емітованою на ім`я потерпілого ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вирішили заволодіти частиною грошових коштів, наявних на банківській картці потерпілого. Реалізуючи вказаний намір, ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в період воєнного стану 11 жовтня 2024 року у період часу з 05 год 17 хв. по 05 го. 35 хв. за допомогою додатка «Приват24» на мобільному телефоні потерпілого ОСОБА_9 здійснив перерахування грошових коштів з банківської картки потерпілого на банківський рахунок АТ КБ «Приватбанк» обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді чотирьох транзакцій на загальну суму 22115,03 грн., в такий спосіб заволодівши грошовими коштами потерпілого. Викраденими грошовими коштами ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обґрунтованість такої підозри підтверджується наданими у судовому засіданні поясненнями самого обвинуваченого, який визнав свою вину у вчиненому, та його захисника, який не вказував про недостатність доказів, які б підтверджували таку підозру, а навпаки зазначив, що обвинувачений визнає свою вину.

Отже, на переконання суду, викладені у клопотанні прокурора фабули кримінального правопорушення у сукупності з наданими обвинуваченим показами вказують на наявність доказів, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з відповідними кримінальними правопорушеннями, і зазначене є достатніми щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Водночас, суд на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності, достовірності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньо для виправдання застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю безперешкодного розгляду провадження в суді.

Щодо наявності заявлених у клопотанні прокурора ризиків.

Суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 177 КПК, відповідно до яких метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ряду спроб, які визначені у цій нормі як ризики.

Отже, метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення названих ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення обвинуваченим відповідних дій. Із огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим таких спроб. Водночас, КПК не вимагає доказів того, що обвинуваченим обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Виходячи саме з такого розуміння положень ч. 1 ст. 177 КПК суд розглядає питання щодо наявності заявлених у клопотанні прокурора.

Ризик переховування від суду.

Заявлений прокурором ризик переховування ОСОБА_6 обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки одне з кримінальних правопорушень, у якому підозрюється та обвинувачується ОСОБА_6 є тяжким, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.

Зазначене суд оцінює у сукупності із особою ОСОБА_6 , який не одружений, дітей не має, що в сукупності вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого.

Наведені вище фактичні обставини цього кримінального провадження та особисті відомості щодо обвинуваченого, в сукупності дають суду підстави дійти висновку про існування ризику переховування від суду.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших обвинувачених.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків, інших обвинувачених суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від вказаних осіб, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілого, свідків, інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на всій стадії досудового розслідування та стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідків, інших обвинувачених.

Окрім того, суд враховує характер та обставини ймовірного вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 , а саме за попередньою змовою із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з якими він має дружні відносини, а тому може вплинути на них шляхом примушування змінити їхні покази.

Такі обставини у своїй сукупності підтверджують наявність вказаного ризику.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даючи оцінку зазначеному ризику, суд враховує ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення були ним вчинені майже одночасно, тобто фактично за тих же обставин, у тому ж складі та у тому ж стані. Доказів того, що така протиправна поведінка обвинуваченого є типовою та систематичною, суду не надано, тому підстави стверджувати, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, відсутні.

Щодо врахування інших обставин кримінального провадження.

Виходячи з наведених положень кримінального процесуального закону суд, ґрунтуючись на досліджених у судовому засіданні матеріалах та поясненнях сторін провадження, враховує, окрім уже наведених обставин, наступні.

Обставини, які б свідчили про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 перешкоджає обранню стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у матеріалах клопотання відсутні. Він раніше не судимий, відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні відсутні. Відомості про наявність у нього нерухомого майна у матеріалах справи відсутні.

Із огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Також суд вважає, що прокурором у клопотанні достатньою мірою обґрунтовано неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Частина 4 статті 183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли суд має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не лише права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, частина з яких вчинені із застосуванням насильства, що дає підстави суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним, суд вважає клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 314, 331, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1