Номер провадження: 11-сс/813/341/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2024 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді повернуто скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність Генерального прокурора або уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 01.12.2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на те, що скарга не підсудна Приморському районному суду м. Одеси, оскільки орган, бездіяльність якого оскаржується, перебуває під юрисдикцією іншого суду, що є підставою для повернення скарги.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що його заява про вчинення кримінальних правопорушень від 01.12.2024 року подавалась до Одеської обласної прокуратури, а тому скарга підлягала розгляду Приморським районним судом м. Одеси.

Апеляційний розгляд проведено без участі прокурора, який будучи повідомленим про у передбаченому законом порядку, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

У судовому засіданні апеляційного суду 03.02.2025 року, ОСОБА_6 заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами судової справи місцевого суду, яке задоволено апеляційним судом. Того ж дня копія матеріалів судової справи надіслана на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», для вручення ОСОБА_6 , який на даний час утримується під вартою в рамках іншого кримінального провадження.

Наступне судове засідання призначалось на 17.02.2025 року, але не відбулося з технічних причин, у зв`язку із оголошенням в м.Одесі повітряної тривоги та відсутністю належного відео конференц зв`язку між судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Розгляд справи перенесений на 26.02.2025 року в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», про що установа повідомлена листом Одеського апеляційного суду від 21.02.2025 року, який того ж дня отриманий установою.

Разом з цим, провести судове засідання 26.02.2025 року за участю ОСОБА_6 в режимі відео конференції з установою виконання покарань не надалось можливим, оскільки відповідно до листа Начальника ДУ «Одеський слідчий ізолятор» від 26.02.205 року №5/6-3807, арештований ОСОБА_6 цього дня вибув із установи до Київського районного суду м. Одеси, для участі в іншому судовому засіданні.

Оскільки ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, не повідомив суд про неможливість його участі в судовому розгляді 26.02.2025 року та не надсилав до суду клопотань про відкладення розгляду справи, апеляційний розгляд проведено за відсутністю останнього.

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.304 КПК, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Як визначено в ч. 1 ст. 306 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 КПК, з урахуванням положень Глави 26 КПК.

При цьому, виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч.7 ст.100, ч.2 ст.132, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192, ч.2 ст.199, ч.1 ст.201, ч.3 ст.244, ч.10 ст.290 КПК), то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК, правильним є застосування зазначеного права й до розгляду скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад ч.1 ст.306, ч.3 ст.234 КПК тощо).

Отже, слід констатувати, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Поряд з цим, положеннями ст.ст. 318-389 КПК встановлений порядок судового розгляду кримінальних проваджень, який має здійснюватися з дотриманням вимог ст.ст. 32, 33 КПК щодо їх територіальної та інстанційної підсудності, що застосовується і при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, відповідно до положень ч.1 ст.306 КПК.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 10.12.2024 року, ОСОБА_6 , в порядку ст.303 КПК, подав до Приморського районного суду м. Одеси скаргу на бездіяльність Генерального прокурора України або уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення за його заявою від 01.12.2024 року (а.п.1-2).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з ухвалою слідчого судді та мотивами прийнятого рішення, оскільки скарга ОСОБА_6 , з урахуванням змісту та вимог скарги, не підсудна Приморському районному суд м. Одеси з огляду на те, що Генеральний прокурор та Офіс Генерального прокурора знаходяться в м. Києві, тому не перебувають під юрисдикцією Приморського районного суду м. Одеси.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує правову позицію, висловлену в ухвалі Верховного Суду від 22.04.2020 року (справа №487/7605/19; провадження №51-1901впс20), згідно якоїтериторіальна підсудність визначається за місцем знаходження відповідного державного органу.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що його заява від 01.12.2024 року про вчинення кримінальних правопорушень подавалась до Одеської обласної прокуратури, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки в даному випадку, при прийнятті рішення про повернення скарги, слідчий суддя виходив з конкретного змісту та вимог його скарги, в якій до місцевого суду оскаржувалась бездіяльність саме Генерального прокурора України або уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, а не уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури.

За наведених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Одночасно апеляційний суд роз`яснює заявнику, що він не позбавлений права повторно звернутись зі скаргою на бездіяльність посадових осіб правоохоронного органу щодо не розгляду його заяви від 01.12.2024 року, до місцевого суду з дотриманням вимог процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2024 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність Генерального прокурора або уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 01.12.2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4