Справа №522/5707/24
Провадження №1-кп/522/54/25
УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в об`єднаних обвинувальних актах у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за № 0001094 від 24.06.2020 року, № 0001408 від 01.11.2023 року та № 0000314 від 11.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Червона Гребля Чечельницького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, головного інженера ТОВ «УКРМЕЖБУД», депутата Одеської обласної ради, тел. 067-488-68-47,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст. 28 ч.2 ст.366 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м. Сміла Черкаської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, тел. НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28 ч.2, ст.366, ч.3 ст.209 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, уродженки села Червона Гребля Чечельницького району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимої, депутата Великоплосківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, директора ТОВ «УКРАЇНСЬКА ОБЛАСНА АГЕНЦІЯ З ПИТАНЬ САДІВНИЦТВА», тел. НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст. 28 ч.2, ст.366, ч.3 ст.209 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця с. Верхнячка Скалівського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , директора ТОВ «УКРМЕЖБУД», раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст. 191, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.1 ст. 366 КК України,

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисники адвокат ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_9 ,

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходяться об`єднані обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст. 28 ч.2, ст.366 КК України, ОСОБА_4 за ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28 ч.2, ст.366, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_5 за ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст. 28 ч.2, ст.366, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_6 за ч.4 ст.190, ч.5 ст. 191, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.1 ст. 366 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 діб з альтернативою внесення застави у розмірі 2400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 7 267 200 гривень. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених у складі організованої злочинної групи і відносно нього продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 ч.1 п.п. 1, 2, 3, 4, 5 КПК України. Так ОСОБА_3 може переховуватися від суду; спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, штучно створити документи, речі, які будуть перешкоджати суду для встановлення істини у справі; незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваний у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на нього, як на обвинуваченого у кримінальному проваджені; вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення відповідальності, зокрема щодо підробки нових документів, тиску, підкупу свідків, обвинувачених, інших учасників провадження.

Захисник ОСОБА_8 надала заперечення про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_9 підтримав позицію колеги.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію сторони захисту та заперечив проти клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.11.2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначено розмір застави у розмірі 2600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить що становить 7 872 800 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду від 22.01.2025 року відносно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.03.2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі у розмірі 2 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 7 267 200 гривень.

Відповідно до статті 331 ч.3 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд вважає необхідним зазначити, що ризики щодо обвинуваченого, які були обґрунтовані в минулих ухвалах суду, продовжують існувати й надалі.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується, у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст. 28 ч.2, ст.366 КК України. При цьому, кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.190 КК України, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, тож розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання винуватим, він може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім того, перебуваючи на свободі, ОСОБА_3 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки інкриміновані обвинуваченому правопорушення були вчинені, в тому числі, шляхом підробки документів з метою досягнення злочинного результату. Вказаний ризик підтверджується і кількістю епізодів, які інкримінуються обвинуваченому, а також тією обставиною, що відповідно до обвинувального акту, обвинувачений виступав організатором протиправних дій, що спричинили збитки в особливо великих розмірах. Вказане підтверджує, що відносно обвинуваченого продовжує існувати ризик передбачений статтею 177 ч.1 п.5 КПК України.

Суд звертає увагу та те, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченим кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризиків, передбачених статтею 177 ч.1 п. 2, 3, 4 КПК України, суд не вважає слушними.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з високою ймовірністю стосовно ОСОБА_3 продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 5 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

З огляду на статтю 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 має постійне місце роботи, є депутатом Одеської обласної ради, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених статтею 177 ч.1 п.п. 1, 5 КПК України.

Суд не вважає таким, що підлягає задоволенню клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу на більш м`який, оскільки з урахуванням існуючого обвинувачення, продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження. При цьому, у світлі інкримінованих обставин справи, суд не вважає вказані обвинуваченим та стороною захисту доводи настільки переконливими, що вони могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також, слід зазначити, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та існуючого обвинувачення, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження, а зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти встановленим ризикам, зокрема ризику можливого переховування від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК України.

При цьому, продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Разом з тим, при визначенні розміру застави, суд керується положеннями статті 182 ч.4 КПК України та рішенням ЄСПЛ у справі «Мантурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, враховує особу обвинуваченого, характер кримінальних порушень в яких він звинувачується, зокрема їх корисливий характер та розмір спричинених державі й територіальній громаді збитків та з урахуванням тривалості знаходження обвинуваченого під вартою, суд вважає можливим зменшити розмір застави з 2 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 7 267 200 гривень на 2 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 358 800 гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176, 177, 182, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст. 28 ч.2 ст.366 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19 травня 2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 2 100 (дві тисячі сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 358 800 (шість мільйонів триста п`ятдесят вісім тисяч вісімсот) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого справа №522/5707/24, провадження по справі №1-кп/522/54/25.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 строком на 2 (два) місяці, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчинених кримінальних правопорушень.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1