ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29974/24

Провадження № 11-сс/820/177/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року, якою частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0001463, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Відповідно до ухвали слідчого судді, 06 березня 2025 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 05.03.2025 у ході обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ), а саме мінеральні добрива 42 (сорок два) мішки об`ємом по 50 кг селітри аміачної та 7 (сім) мішків об`ємом по 700 кг сечовини (карбаміду), шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними та про передачу указаного майна для подальшої реалізації до АРМА.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження необхідно накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказане у клопотанні майно.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року клопотання прокурора ОСОБА_8 задоволено частково та накладено арешт на мінеральні добрива 42 (сорок два) мішки об`ємом по 50 кг селітри аміачної.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.03.2025 року в частині накладення арешту на мінеральні добрива 42 (сорок два) мішки об`ємом по 50 кг селітри аміачної та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно.

На обґрунтування доводів зазначено, що висновок слідчого судді про те, що арешт на аміачну селітру накладено з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не обґрунтований, не вмотивований та не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Звертає увагу суду, що кримінальне провадження було розпочате за фактом викрадення сої, а не мінеральних добрив, зокрема селітри аміачної.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 21 лютого 2025 року, якою надано дозвіл на проведення обушку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 , не було надано дозволу на відшукання мінеральних добрив і така ухвала не містить відомостей про те, яке значення має селітра аміачна для розслідування кримінального провадження, яке розпочате за фактом викрадення сої.

Слідчим суддею не надано жодної оцінки змісту заяви генерального директора ТОВ «Група Компаній Вітагро» ОСОБА_9 від 04.03.2025 року, зокрема, не було встановлено об`єм та марку викраденої селітри, обставин її викрадення та чи є підстави вважати, що викрадена селітра може знаходитись у ОСОБА_7 .

Крім того, не надано належної оцінки доказам, які були наданні на підтвердження законності підстав набуття у власність вилученої селітри, а саме фіскальному чеку на придбання 3-х тонн селітри у ФОП ОСОБА_10 від 27.03.2024 року, а також накладній №29 від 04.02.2025 року на придбання 3-х тонн селітри у ФОП ОСОБА_11 .

Згідно змісту оскаржуваної ухвали, жодних доказів на підтвердження викрадення селітри у ТОВ «Група Компаній Вітагро», в тому числі об`єму та вартості та причетності ОСОБА_7 до її викрадення слідчому судді не надано.

Також накладення арешту на селітру негативним чином вплине на сільськогосподарську діяльність ОСОБА_7 , оскільки на даний час здійснюється посівна компанія, а селітра використовувалась ОСОБА_7 для обробітку земель.

Крім того, ураховуючи схильність нітрату амонію (селітри) до злежування, тривалість зберігання не має перевищувати гарантійний термін зберігання, який становить 6 місяців з дня виготовлення.

Накладення арешту на селітру призведе до її злежування та непридатності до подальшого використання у господарській діяльності внаслідок чого ОСОБА_7 буде завдано значні матеріальні збитки.

Звертає увагу суду, що між ОСОБА_7 та ТОВ «Група Компаній Вітагро» ніколи не існувало жодних правовідносин, в тому числі щодо перевезення сої чи мінеральних добрив.

ОСОБА_7 здійснював перевезення сої на підставі укладеного з ТОВ «АГРОХОЛДИНГ «ЗОРЯ» договору про надання послуг з перевезення №20/06/24 від 20.06.2024 року.

Позиції учасників судового провадження

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 підтримав апеляційні доводи, просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.03.2025 року в частині задоволеного клопотання прокурора.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, поважних причин неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду, відповідно до вимог статті 422 КПК України.

Прокурор не визнала апеляційних доводів, вважала рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні доводи, думку прокурора, яка доводи апеляційної скарги не визнавала, вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог статей 132, 167-168, 170-173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вилучене майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах Амюр проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції ).

Також Суд неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Так, зокрема, в рішенні у справі «Новоселецький проти України», Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення згаданого вище права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (п.101).

Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з частини 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати, в тому числі правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею були дотримані, а доводи представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, викладені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, спростовуються матеріалами справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001463, відомості про яке 29.10.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 05.03.2025 до ЄРДР внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за заявою ТОВ «Група Компаній Вітагро», про те, що група осіб, в період часу з лютого по березень 2025 року, в умовах дії воєнного стану, під час здійснення сільськогосподарських польових робіт, здійснили крадіжку мінеральних добрив, належних ТОВ «Група Компаній Вітагро», заподіяна матеріальна шкода встановлюється (а/с 3).

Таким чином доводи апеляційної скарги в тій частині, що кримінальне провадження відкрито за фактом викрадення сої, а не мінеральних добрив, зокрема селітри аміачної, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки спростовуються доданими до клопотання доказами.

У вказаному кримінальному провадженні на теперішній час жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

На підставі вимог статті 234 КПК України, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.02.2025 у межах цього кримінального провадження надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 , а саме АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення мобільних терміналів, сім-карток, документації, записників, розписок, фінансових зобов`язань, грошових коштів здобутих злочинним шляхом та інших носіїв інформації, а також речей, на яких може бути збережена інформація про злочинну діяльність (а/п 42).

05 березня 2025 року було проведено обшук за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 в ході якого серед інших речей, виявлено та вилучено 42 мішки об`ємом по 50 кг мінеральних добрив селітри аміачної, а також 7 мішків об`ємом по 700 кг сечовини (карбаміду), які за результатами обшуку під розписку передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 (а/п 43-45)

Постановою старшого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_12 від 05 березня 2025 року вилучені у ході обшуку речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а/п 47).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляції, що наведеною ухвалою слідчий суддя не надавав дозвіл на відшукання та вилучення мінеральних добрив.

Разом з тим, з аналізу положень частини 7 статті 236 КПК України вбачається, що при обшуку слідчий, прокурор має право, в тому числі оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, як вбачається з витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0001463 від 29.10.2024, заява про вчинення кримінального правопорушення, а саме крадіжку мінеральних добрив, надійшла 04.03.2025, тоді як ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, який було проведено 05.03.2025, постановлена слідчим суддею 21.02.2025.

Зі змісту статті 168 КПК України вбачається, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Подальша доля тимчасово вилученого майна вирішується у відповідності до вимог статей 169, 171 - 173 КПК України, а саме: на вилучене майно ухвалою слідчого судді накладається арешт або воно повертається власнику.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що під час обшуку слідчий мав право тимчасово вилучати майно, яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та яке має значення для кримінального провадження, оскільки за заявою генерального директора ТОВ «Група Компаній Вітагро» ОСОБА_9 від 04.03.2025 до ЄРДР внесено відомості про крадіжку також і мінеральних добрив.

06 березня 2025 року заступник начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням про арешт майна, в якому зазначила, що вилучене під час обшуку 05 березня 2025 року вище вказане майно є предметом злочину у кримінальному провадженні №0001463 від 29.10.2024, про що слідчим 05.03.2024 винесено постанову про визнання їх речовими доказами. Необхідність арешту пояснюється тим, що існують обґрунтовані ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження зазначеного майна. Вказане майно має доказове значення у кримінальному провадженні, а отже необхідно усунути будь-яку можливість стороннім особам розпоряджатися ним.

Слідчий суддя, враховуючи додані прокурором до клопотання про арешт майна матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна, а тому, із метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження слідча суддя уважає за необхідне накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на мінеральні добрива 42 мішки об`ємом по 50 кг селітри аміачної, відмовивши у накладенні арешту на 7 мішків об`ємом по 700 кг сечовини (карбаміду), оскільки із змісту заяви генерального директора ТОВ «Група Компаній Вітагро» від 04.03.2025 слідує, що останній повідомляв про вчинення крадіжки лише аміачної селітри та сульфату амонію.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з огляду на наступне.

У колегії суддів не виникає сумнівів щодо правильності висновку слідчого судді про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора і накладення арешту на мінеральні добрива, а саме 42 (сорок два) мішки об`ємом по 50 кг селітри аміачної, оскільки за ознаками кримінального правопорушення, яке полягає у крадіжці вчиненій у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану - внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, мінеральні добрива, на які в клопотанні прокурор просить накласти арешт, які відповідно до постанови слідчого визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, окрім того, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом кримінального правопорушення, тому з метою забезпечення збереження речових доказів необхідно накласти на це майно арешт.

Тож, на поточному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (законного володільця) майна, як накладення арешту на майно 42 (сорок два) мішки, об`ємом по 50 кг селітри аміачної, що є співмірним тимчасовим обмеженням його прав. Тоді як не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до настання негативних наслідків, що можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Формальне посилання на положення статті 98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно. Однак, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду з матеріалів кримінального провадження було встановлено достатньо підстав, щоб вважати вказане таким, що відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Тому, апеляційні доводи представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, що вилучене майно не відповідає критеріям ознак речового доказу, визначеного статтею 98 КПК України, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки визначено, що вказані мінеральні добрива є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо законності підстав набуття у власність вилученої селітри, колегія суддів зазначає, що з метою забезпечення збереження речових доказів, майно повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться. В інакшому випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про критичну оцінку аргументів сторони захисту, що селітра аміачна не є речовим доказом та не бере до уваги долучені стороною захисту накладні про придбання селітри 04.02.2025 у ФОП ОСОБА_11 та 27.03.2024 року у ФОП ОСОБА_10 , оскільки це беззаперечно не спростовує того факту, що саме та селітра, яка були вилучена у ході обшуку, могла бути здобута внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Вказані обставини, у тому числі доводи чи відповідає за своїми якісними характеристиками селітра, яка була вилучена у ОСОБА_7 тій, яка була викрадена у ТОВ «Група Компаній Вітагро», підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування, тоді як за наслідком проведених певних слідчий дій буде встановлена необхідність або подальшого утримання вилученої селітри стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні або повернення володільцю.

Доводи апеляційної скарги, що між ОСОБА_7 та ТОВ «Група Компаній Вітагро» ніколи не існувало жодних правовідносин, в тому числі щодо перевезення сої чи мінеральних добрив, ОСОБА_7 здійснював перевезення сої на підставі укладеного з ТОВ «АГРОХОЛДИНГ «ЗОРЯ» договору про надання послуг з перевезення №20/06/24 від 20.06.2024 року, спростовуються матеріалами справи, оскільки як з клопотання прокурора, так із доданих до клопотання документів вбачається, що контроль за навантаженням зерна здійснюється виїзною охороною агрохолдингу «Зоря», яка також входить до ТОВ «Група Компаній Вітагро», які контролюють дії лінійних агрономів, щоб навантажені транспортні засоби виїхали з поля і направились для розвантаження на території кластеру «Зоря Волині», що знаходиться в с. Зоря Рівненського р-ну або ж на елеватор в с. Пустоіванне Дубенського р-ну Рівненської області, крім того, всі ці обставини будуть встановлюватися під час досудового розслідування.

Щодо твердження апелянта, що слідчим суддею не надано жодної оцінки змісту заяви генерального директора ТОВ «Група Компаній Вітагро» ОСОБА_9 від 04.03.2025 року, зокрема, не було встановлено об`єм та марку викраденої селітри, обставин її викрадення та чи є підстави вважати, що викрадена селітра може знаходитись у ОСОБА_7 , то в цій частині колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки слідчим суддею зазначено, з цим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що вказані обставини, у тому числі чи відповідає за своїми якісними характеристиками селітра, яка була відшукана у ОСОБА_7 тій, яка була викрадена у ТОВ «Група Компаній Вітагро» або є тією, яка придбана останнім у ФОП ОСОБА_11 , підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року про часткове задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно є законною та обґрунтованою, а тому апеляційних підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно - мінеральні добрива: 42 (сорок два) мішки об`ємом по 50 кг селітри аміачної у кримінальному провадженні №0001463, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2