Справа № 289/461/17
Номер провадження 1-кс/289/39/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підзахисного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 у справі №289/461/17, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах підзахисного ОСОБА_5 звернувся із заявою про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 у справі №289/461/17.

В обґрунтування заяви зазначає, що сторона захисту має обґрунтовані сумніви в неупередженості головуючого судді ОСОБА_6 під час розгляду ним вказаної справи.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 та підзахисний ОСОБА_5 в судовому засіданні вказану заяву підтримали та надали додаткові пояснення щодо підстав заявленого відводу.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_6 , оскільки вважає її безпідставною.

Інші учасники, будучи повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід судді.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши заяву про відвід судді, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні судді Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

11.02.2025 року до суду надійшла письмова заява від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 у розгляді вказаного кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах підзахисного ОСОБА_5 , заяву про відвід обґрунтував тим, що ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000748 не вручалось повідомлення про підозру відповідно до вимог ст. 177, 278 КПК України та обвинувальний акт, а тому вважає, що ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного по вказаному кримінальному провадженню. На цю обставину «натякнув» суд Апеляційної інстанції в ухвалі про повернення справи на новий розгляд.

Таким чином, головуючий суддя під час підготовчого провадження, мав повернути обвинувальний акт на доопрацювання прокурору. Однак, вказує на те, що суддя ОСОБА_6 будучи упередженим до розгляду справи, став на бік обвинувачення і прийняв даний обвинувальний акт з матеріалами справи до розгляду і на даний час проводиться розгляд справи по суті.

Зазначає, що головуючий суддя не реагує на зауваження сторони захисту щодо неправдивості показів, які дають свідки в судовому засіданні, чим відкрито підтримує позицію прокурора і такі його дії грубо порушують вимоги ст. 22 КПК України, щодо збереження судом об`єктивності та неупередженості та створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

ОСОБА_5 в судовому засіданні доводи адвоката підтримав та додав, що не отримував ні повідомлення про підозру ні обвинувальний акт, оскільки в ці дні перебував на стаціонарному лікуванні в м.Житомир. Також під час допиту свідків, в судовому засіданні зауважив, що на момент їх допиту під час досудового слідства, ще не було зареєстровано кримінальне провадження, а тому вони не є належними свідками, на що отримав зауваженні від головуючого судді - з чим не згоден.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечив за безпідставністю. Щодо пояснень захисника наголошує на тому, що всі доводи зводяться до незгоди сторони захисту із процесуальними рішеннями судді у даній справі, що не є підставою для відводу, на чому неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд. Будь-яких підстав визначених ст.. 75 КПК України ні заява ні пояснення надані в судовому засіданні не містять.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі «Білуха проти України», «Бочан проти України», «Газета Україна -центр проти України» та ін.)

ЄСПЛ наголосив на тому, що «правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись». Тому кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи. Існування процедур для забезпечення безсторонності у національному законодавстві, а саме, правил, що регулюють відсторонення суддів, є важливим фактором (справа «Мікаллеф проти Мальти»). Такі правила демонструють спробу законодавства усунути всі сумніви стосовно неупередженості судді або суду у справі, і створити спробу забезпечити безсторонність шляхом ліквідації причин таких сумнівів. Більш того, для забезпечення безсторонності законодавство спрямоване на усунення будь-яких проявів неупередженості і таким чином сприяє довірі суспільства до суду (справа «Межнаріч проти Хорватії»).

Консультативна рада європейських суддів у п. 12 Висновку №1 (2001) наголошує, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Сумніви в незалежності відсутні, коли у об`єктивного спостерігача не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення ЄСПЛ у справі «Кларк проти Сполученого Королівства»). Навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). Кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві (справи «Мікаллеф проти Мальти», «Межнаріч проти Хорватії»).

Судом встановлено, що Радомишльським районним судом Житомирської області під головуванням судді ОСОБА_6 , було ухвалено рішення про прийняття до розгляду кримінальної справи за № 0000748, по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 296 КК України. З пояснень учасників слідує, що справа перебуває на стадії розгляду по суті, а саме допит свідків.

З наданих пояснень вбачається, що відвід судді ОСОБА_6 заявлено з мотивів незгоди захисника та підзахисного із процесуальними рішеннями та діями головуючого судді щодо прийняття до розгляду вказаного обвинувального акту та розгляду справи по суті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Водночас, суддя суду, що розглядає заяву про відвід, не є судом апеляційної інстанції, а тому не уповноважений КПК давати оцінку законності або обґрунтованості рішенням або діям суду, що розглядає справу по суті. Незгода з такими діями або рішеннями може бути включена до апеляційної скарги на рішення суду, яким завершується судовий розгляд справи по суті. Суддя, що розглядає заяву про відвід, оцінює процесуальну поведінку судді лише з боку наявності або відсутності в ній проявів упередженості, тобто проявів нерівного ставлення до сторін.

Проте із заяви про відвід та наданих пояснень не вбачається обставин, які викликають будь-які сумніви в упередженості судді ОСОБА_6 , тому суд вважає, що заявлений адвокатом ОСОБА_4 який діє в інтересах підзахисного ОСОБА_5 , відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 у справі №289/461/17 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 18 лютого 2025 року.

Суддя ОСОБА_1