Номер провадження: 11-сс/813/186/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 26.12.2024, якою в межах к/п № 0000723 від 06.10.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23.02.2025 включно, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 26.12.2024 було задоволено клопотання старшого слідчого ВП № 3 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській обл. ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23.02.2025 в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, без визначення застави. Крім того, зазначеною ухвалою слідчого судді зобов`язано керівництво ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та медичної частини забезпечити належну медичну допомогу ОСОБА_8 та у випадку необхідності із залученням фахівців медичних установ м. Одеси.

Обґрунтовуючи ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя врахував тяжкість інкримінованого злочину, відомості про особу підозрюваного, стан його здоров`я, та дійшов до висновку про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, що є підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначав розмір застави.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 не погодилася із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на ненадання слідчим суддею оцінки усім обставинам справи з огляду на те, що:

- після трьох місяців досудового розслідування, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів вини підозрюваного, а обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України встановлено виключно з припущень свідків, які не є очевидцями злочину;

- слідчий суддя не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував наявність обставин застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обмежившись лише посиланням на законодавчі норми кримінального процесуального закону;

- слідчий суддя переписав текст клопотання слідчого про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, поряд з тим, як відповідні документи кримінального провадження мають інший зміст (протокол огляду місця події, протоколи допиту свідків, висновок експерта №1606 від 15.10.2024 тощо).

За таких обставин захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 26.12.2024 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ухвалити нову про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 свою апеляційну скаргу підтримала, натомість прокурор ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 06.10.2024 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 72-76), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 15-ти.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він, 06 жовтня 2024 року приблизно о 04 год. 30 хв. більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, разом зі своїм товаришем ОСОБА_11 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, між вказаними вище громадянами на побутовому ґрунті виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел направлений на вбивство ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, у цей же час, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей, життя та здоров`я людини, усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, озброївшись металевим предметом ззовні схожим на кухонний ніж, тримаючи його в правій руці наніс ОСОБА_11 множинні удари в область шиї та не менше одного удару в область правої скроневої ділянки голови.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Також, відповідно до матеріалів судового провадження, СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування у к/п №0000724 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за заявою ОСОБА_12 , про те, що 06.10.2024 приблизно о 04 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у квартирі за місцем її проживання, в ході конфлікту наніс заявниці тілесні ушкодження середнього ступеню важкості.

Окрім цього, СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування у к/п №0000725 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за заявою ОСОБА_13 , про те, що 06.10.2024 приблизно о 04 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у кв. АДРЕСА_3 , в ході конфлікту наніс заявникові тілесні ушкодження середнього ступеню важкості.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на тому, що на теперішній час ОСОБА_8 підозра за фактом нанесення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не оголошена.

Всупереч твердженням сторони захисту, колегія суддів зауважує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами провадження, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 06.10.2024 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 25-34); протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 06.10.2024 (а.с. 39-55), протоколами допиту свідків ОСОБА_16 від 11.10.2024, ОСОБА_17 від 15.10.2024 (а.с. 123-133); постановою про визнання речовим доказом та залучення його до матеріалів кримінального провадження від 06.10.2024 (а.с. 62-65); протоколом медичного огляду підозрюваного ОСОБА_8 на факт вживання психоактивної речовини згідно якого у підозрюваного виявлено наркотичне сп`яніння в результаті вживання канабіотиків (а.с. 141-142); висновком судово-медичної експертизи від 16.10.2024 (а.с. 143-148); іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Що стосується тверджень захисника про недостатність доказів, на які в обґрунтування підозри посилається сторона обвинувачення, як і щодо неврахування слідчим суддею того, що ОСОБА_8 знайдений співробітниками поліції в приміщенні кухні кв. АДРЕСА_3 з тяжкими тілесними ушкодженнями та без свідомості, поряд з тим труп ОСОБА_11 знайдений в допоміжному приміщенні другого поверху вказаного будинку, в приміщенні мансарди, яка перебуває в загальному користуванні мешканців будинку, апеляційний суд наголошує на їх передчасності, натомість, оцінка доказів з точки зору належності та допустимості, а загалом сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, надається судом, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, при цьому, за результатами проведення судового розгляду також вирішенню підлягає питання стосовно наявності або відсутності в діях особи складу конкретного кримінального правопорушення, натомість, на теперішній час слідчий суддя лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для застосування певного запобіжного заходу.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку сукупності зібраних органом досудового розслідування у зазначеному провадженні доказів достатньо для формування стійкого переконання у причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тому підозра у вчиненні останнім зазначеного злочину є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні продовжують існувати доведені прокурором та слідчим ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На підставі аналізу матеріалів судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що у вказаному кримінальному провадженні дійсно має місце ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду, який обумовлений тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.

Ризик переховування від суду обумовлений тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, покарання за який передбачено лише у виді позбавлення волі, а тому враховуючи суспільну небезпечність інкримінованого діяння, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, в даному випадку тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину сама по собі може бути достатнім мотивом для здійснення дій, направлених на переховування підозрюваного від органів досудового розслідування й суду та зазначена позиція апеляційного суду кореспондується із практикою ЄСПЛ, який в рішенні «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, в п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») ЄСПЛ зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок - унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд не може виключити існування ризику, який передбаченого п.3) ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії.

Колегія суддів безумовно не може виключити існування ризику вчинення підозрюваним нового злочину проти життя та здоров`я особи, з огляду на те, що наразі також здійснюється досудове розслідування у кримінальних провадженнях за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України за заявами ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Відтак, апеляційний суд робить висновок про те, що на даній стадії досудового розслідування процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 вимагає виняткового контролю.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Стосовно тверджень захисника про стан поганий здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , який також отримав тілесні ушкодження 06.10.2024 в ході конфлікту за місцем події, апеляційний суд констатує, що слідчий суддя звернув на це увагу та окремо, обґрунтовано зобов`язав керівництво ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити належну медичну допомогу ОСОБА_8 та у випадку необхідності із залученням фахівців медичних установ м. Одеси.

Отже, зважаючи на вказані обставини, колегія суддів вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 не суперечить ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після скоєння злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину постала перед компетентними органами.

Відповідно до приписів п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 про продовження ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23.02.2025, без визначення застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4