Дата документу 27.01.2025
Справа № 334/9325/24
Провадження № 1-кс/334/274/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання адвоката ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна накладеного у кримінальному провадженні №0002314 від 14.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2025 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0002314 від 14.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Подане клопотання вмотивоване тим, що 18 листопада 2024 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 по справі № 334/9325/24 клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНИ в Запорізькій області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002314 від 14.11.2024 задоволено, а саме: накладений арешт із забороною розпорядження на транспортний засіб - автомобіль «Daewoo-Fso Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Автомобіль на час дорожньо-транспортної пригоди (і на сьогодні) відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22.10.2008 серії НОМЕР_2 є власністю ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На момент ДТП автомобілем «Daewoo-Fso Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Автомобілем керував ОСОБА_4 на законних підставах на виконання п. 2.2 Правил дорожнього руху України, отримавши від власника право на користування та володіння транспортним засобом шляхом передачі йому автомобіля та реєстраційного документ на автомобіль.

Станом на 23 січня 2025 року всі необхідні слідчі дії з транспортним засобом Daewoo-Fso Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , проведені: транспортний засіб експертом оглянуто, додатковий огляд місця пригоди проведено, експертиза технічного стану проведена. позов не заявлений. Будь-яких даних, що ОСОБА_4 може завадити досудовому : судовому слідству не має. Тож, будь-яких підстав знаходження автомобіля на спеціальному майданчику не має.

З огляду на вищевикладене заявник просить суд частково скасувати арешт з майна - автомобіля «Daewoo-Fso Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який накладено згідно ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2024 року у справі «334/9325/24» шляхом скасування заборони на володіння і користування транспортним засобом.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив скасувати арешт з автомобіля.

Слідчий ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явився, надав заяву в якій просив вирішити клопотання на власний розсуд.

Вислухавши пояснення заявника, розглянувши заяву, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, 18.11.2024 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя накладено арешт із забороною розпорядження у кримінальному провадженні №0002314 від 14.11.2024 року, а саме на транспортний засіб «Daewoo-Fso Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Ухвалено слідчому забезпечити збереженість майна, на яке накладено арешт.

Слідчий суддя звертає увагу, що в ухвалі від 18.11.2024 року про накладення арешту на автомобіль, слідчим суддею не було накладено заборону або обмеження на користування даним автомобілем.

Отже, хоча заявник і просить частково скасувати арешт, включаючи скасування заборони користування, судом встановлено, що вказане обмеження ухвалою не накладалось.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, кримінальний процес є змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному поданні учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Відповідно до ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ухвали слідчого судді, арешт на автомобіль накладено з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) для проведення подальших судових експертиз щодо встановлення та з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках, проте тривале знаходження транспортного засобу, за відсутності умов відповідного зберігання, може призвести до знищення майна.

Згідно п. п. 8, 16, 27, 28 постанови КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, дізнавач, який здійснює таке провадження. Перевірка стану та умов зберігання речових доказів, правильності ведення документів щодо їх приймання та обліку проводиться щокварталу керівником слідчого підрозділу, підрозділу дізнання. Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Таким чином, положення чинного законодавства визначають порядок зберігання речових доказів, коло осіб на яких покладено належне зберігання та передбачають випадки передачі майна на відповідальне зберігання.

Отже, наведене вказує на те, що на орган досудового розслідування покладено обов`язок контролю та належного зберігання речових доказів у справі і саме він вправі вирішувати питання передачі речового доказу на відповідальне зберігання заінтересованим особам або уповноваженим на виконання вимог закону щодо збереження речового доказу особам.

Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику. що питання щодо передачі речового доказу на відповідальне зберігання вирішує слідчий, якому доручено здійснення досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також враховуючи той факт, що арешт накладено для збереження речових доказів, в подальшому його застосуванні на даний час потреба не відпала, так як досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, арешт було накладено без заборони користування транспортним засобом, а відтак у задоволенні клопотання про скасування арешту майна накладеного у кримінальному провадженні №0002314 від 14.11.2024 року, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 174, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна накладеного у кримінальному провадженні №0002314 від 14.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1