Справа № 192/3401/24
Провадження № 1-в/192/18/25
Ухвала

Іменем України

16 січня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про перегляд вироку у зв`язку зі змінами чинного законодавства, засудженого

08.07.2019 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

18.06.2020 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, у якій просить переглянути його вирок у зв`язку змінами чинного законодавства (декриміналізація ст. 185 КК України) та розглянути можливість застосування до нього ч. 2 ст. 74 КК України. Подав заяву про розгляд без його участі.

Начальник установи виконання покарань також подав заяву, за змістом якої просить здійснювати розгляд без його участі.

Прокурор подав клопотання, у якому просить звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння. Посилається на те, що ОСОБА_3 відбуває покарання на підставі вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2019 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України. Згідно з вироком засуджений 31.05.2019 викрав майно на суму 255,80 грн (с. 3 ст. 185 КК України), що становить менш ніж 2 НМДГ, тобто дане діяння підпадає під дію положень ст. 5, ч.ч. 2 ст. 74 КК України. Разом з тим, діяння в частині замаху на викрадення 05.06.2019 майна на суму 2199,45 грн не підпадає під дію положень ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 08 липня 2019 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. Згідно з вироком ОСОБА_3 31 травня 2019 року вчинив крадіжку на суму 255,80 грн та 05 червня 2029 року замах на крадіжку майна на суму 2199,45 грн.

18 червня 2020 рокувироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2019, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1921 гривня, отже сума податкової пільги складає 960,50 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 1921 грн (960,50 грн х 2).

Тобто, вартість майна, на викрадення якого ОСОБА_3 вчинив замах 05 червня 2019 року, була більшою 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, вартість майна, викраденого ОСОБА_3 31 травня 2019 року, була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2019 року був засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме крадіжку майна на суму 255,80 грн, тобто суму, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що засудженого потрібно звільнити від покарання, призначеного цим вироком за вказане кримінальне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки майна 31 травня 2019 року на суму 255,80 грн, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1