УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 Справа №607/3236/25 Провадження №1-кс/607/1033/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 18.01.2025,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_3 із клопотанням в якому просить скасувати арешт накладений на автомобіль марки «MERCEDES BENZC-180», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який перебуває у його володіння та який поміщено на арешт майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Бережанська, 44б, та який опечатано бирками: NPU0004920, NPU00021, NPU0004922, NPU0004923, NPU0004924, NPU0004925, NPU0004926, NPU0004927, NPU0004928, NPU0004929, свідоцтво про реєстрацію Т/З марки «MERCEDES BENZC-180», д.н.з. НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 , яке поміщено у сейф упакування ICR0196237 та ключ від транспортного засобу марки «MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору поміщений у сейф пакет ICR0196236. В обґрунтування клопотання заявник вказує, на даний час усі необхідні експертизи проведено, відтак необхідність в подальшому арешті відпала.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у ньому та просив задовольнити.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про розгляд клопотання без його участі, у якому зазначив, що заперечує щодо скасування арешту майна, оскільки з моменту початку досудового розслідування пройшов не тривалий проміжок часу, що не дало змогу в повному обсязі встановити всі обставини та прийняти кінцеве рішення.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

При цьому, з положень Глави 17 - арешт майна Розділу ІІ - заходи забезпечення кримінального провадження КПК України слідує, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, документи, які підтверджують право власності на майно, чи свідчать про володіння, користування чи розпорядження власника майна таким майном, документи, які підтверджують повноваження особи, що його подала.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.01.2025 (справа № 607/1165/25) у кримінальному провадженні №0000052 від 18.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, накладено арешт шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження, на тимчасово вилучене під час огляду місця події 18.01.2025, майно, а саме, автомобіль марки «MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, в користуванні гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , НОМЕР_3 , який поміщено на арешт майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Бережанська, 44б, та який опечатано бирками: NPU0004920, NPU00021, NPU0004922, NPU0004923, NPU0004924, NPU0004925, NPU0004926, NPU0004927, NPU0004928, NPU0004929, свідоцтво про реєстрацію Т/З марки «MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 серія CAT871122 яке поміщено у сейф упакування ICR0196237, ключ від транспортного засобу марки «MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору поміщений у сейф пакет ICR0196236.

Як вбачається із змісту ухвали арешт накладений з метою збереження речових доказів, які необхідні для проведення необхідних слідчих дій від можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В обґрунтування клопотання про скасування арешту заявник ОСОБА_3 зазначив, що із транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 , проведено всі експертні дослідження, а тому відпала необхідність у застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Частини 1, 2 ст. 84 КПК України визначають, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

За змістом ст. 26, 42, 64-2, 174 КПК України саме власник майна має довести, те що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, чи те, що арешт накладений необґрунтовано.

Разом з тим, заявник у клопотанні та доданими до клопотання доказами жодним чином не обґрунтовує, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала.

Посилання заявника на те, що потреба у цьому арешті відпала внаслідок проведення із зазначеним у клопотанні майном усіх експертиз, не узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Окрім цього, у поданому клопотанні відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що у кримінальному провадженні №0000052 від 18.01.2025 з транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 , проведені усі необхідні слідчі дії і що у накладенні арешту на даний транспортний засіб відпала потреба, в той час як з заяви прокурора вбачається, що досудове розслідування триває та в ході здійснення такого на даний час із транспортним засобом планується проведення ряду слідчих дій, для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що заявником до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів, які б підтверджував право власності ОСОБА_3 на транспортний засіб марки «MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з тим, диспозиція ст. 290 КК України за якою здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному, передбачає настання відповідальності за знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу, що на думку слідчого судді свідчить про наявність достатніх підстав сумніватись у правомірності володіння ОСОБА_3 транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 .

Будь яких доказів на підтвердження того, що вказаний транспортний засіб перебуває у законному володінні ОСОБА_3 , до матеріалів клопотання не долучено та в судовому засіданні не подано.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000052 від 18.01.2025 триває, враховуючи, що заявником доданими до клопотання доказами не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба та те, що ОСОБА_3 є власником чи законним володільцем транспортного засобу марки «MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 , що позбавляє останнього права заявляти клопотання про скасування арешту майна згідно ст. 174 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 22, 26, 64-2, 84, 132, 170, 174, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 18.01.2025, на транспортний засіб марки ««MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та ключів від транспортного засобу марки «MERCEDES BENZ C-180», д.н.з. НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1