Номер провадження 1-кп/754/451/25
Вирок

Іменем України

28 січня 2025 року

м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001817 від 23.07.2024 року щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.05.2022 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Згідно зі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

-09.08.2022 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці;

-13.12.2022 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців. 24.08.2023 умовно-достроково звільнений на невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі 8 місяців 28 днів;

-31.01.2024 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ (місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінальних правопорушень, форма вини і мотиви кримінальних правопорушень) з урахуванням зміненого обвинувачення

У ОСОБА_5 в невстановлені слідством дату, час та місці виник злочинний умисел, спрямований на реалізацію протиправної діяльності у сфері незаконного збуту психотропних речовин у особливо великих розмірах.

З метою реалізації свого злочинного умислу, з метою збуту, ОСОБА_5 у невстановлені слідством дату та час, знаходячись за невстановленою слідством адресою, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи (досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні) - психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, загальною масою 16,0038 г, що є особливо великим розміром та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, загальною масою 0,204 г, тим самим незаконно придбав психотропні речовини з метою збуту, які у невстановлений слідством дату, час та місці, розфасував у зіп-пакети та в подальшому переніс за місцем свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , де почав незаконно зберігати вказані психотропні речовини з метою збуту.

Так, 04.06.2024 року, в період часу з 20 год. 25 хв. до 22 год. 15 хв., під час проведення працівниками поліції обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_5 , виявлено та вилучено - 2 (два) поліетиленових зіп-пакети із кристалоподібною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, загальною масою 0,204 г; 2 (двоє) електронних ваг з нашаруванням психотропної речовини, обіг якої обмежено, - амфетамін, маса нашарування 0,0008 г; 17 (сімнадцять) поліетиленових зіп-пакетів із порошкоподібною речовиною, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, масою 16,003 г, а всього виявлено та вилучено психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 16,0038 г, що є особливо великим розміром, які ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

ІІ. СТАТТІ (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Вищевказані протиправні дії ОСОБА_5 кваліфікуються судом за ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у особливо великих розмірах та особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту, вчинені особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України.

ІІІ. ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Доводи сторони обвинувачення

Загальна правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням, що був складений 09 січня 2025 року прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , та затверджений 09.01.2025 керівником Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 .

В судових дебатах прокурор вважав, що ним надано та судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті обставин кримінальних правопорушень, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності, а тому просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні та остаточно призначити йому покарання у вигляді 10 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Доводи сторони захисту

Сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_5 зауважила, що не погоджується з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням та вважає, що достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження інкримінованих діянь сторона обвинувачення до суду не надала.

На думку захисника показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на які посилається прокурор як на доказ, є непослідовними і мають суттєві протиріччя між собою.

Сторона захисту наполягає на визнанні незаконною ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2024 про надання дозволу на проведення обшуку в помешканні ОСОБА_5 , як необґрунтованої, оскільки докази, якими обґрунтовувалось клопотання слідчого, не є належними та достовірними, і самі по собі не містять відомостей про подію кримінального правопорушення та склад злочину в діях ОСОБА_5 . Також вважає, що надані стороною обвинувачення докази (протокол обшуку від 04.06.2024 та всі висновки експертів), є недопустимими, оскільки клопотання слідчого про проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 було безпідставним, ґрунтувалось виключно на показаннях свідків, що мають ознаки пліток, а самі свідки не повідомили про джерело своєї обізнаності у ймовірному розповсюдженні ОСОБА_5 наркотичних речовин. Крім того, грубо порушено право обвинуваченого на захист під час проведення обшуку у його житлі, оскільки на цей час ОСОБА_5 фактично був підозрюваним, але права, передбачені ст. 42 КПК України, йому не були роз`яснені. На думку захисника, обшук проведений з порушенням вимог КПК, оскільки не всі обставини проведення обшуку зафіксовані у відеозаписі.

Захисник також, з посиланням на ч. 1, 3 ст. 87 КПК України, просить визнати недопустимими як докази, усі покази обвинуваченого, надані на досудовому розслідуванні як свідком, чи в статусі особи, відносно якої здійснювався обшук.

За результатами судового розгляду сторона захисту прийшла до висновку, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 , не знайшло свого підтвердження в повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність в діях ОСОБА_5 будь-яких кримінальних правопорушень, сторона захисту просить суд визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та виправдати його у зв`язку з відсутністю як події кримінального правопорушення, так і відсутності в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Крім того, в ході судового розгляду захисником та обвинуваченим було заявлено клопотання про визнання наданих прокурором доказів недопустимими, оцінку яким судом надано у розділі «VІ» даного вироку.

ІV. ПОКАЗАННЯ ОБВИНУВАЧЕНОГО

Обвинувачений ОСОБА_5 із посиланням на норми ст. 63 Конституції України від надання будь-яких показань у суді відмовився.

V. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Відповідно до положень ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел.

Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі №154/3213/16).

У той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2 ст.84 КПК України).

В цій справі з`ясовано, що фактичні обставини цього кримінального провадження є дійсними з огляду на сукупність таких доказів з числа регламентованих ст.84 КПК України, як-то:

1. ПОКАЗАННЯ

Відповідно до ч.1 ст.95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

В цій справі, особи, вказані в ч.1 ст.95 КПК України, щодо обставин кримінального провадження навели такі відомості, як-то:

1.1. Показання свідків

Будучи допитаними у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст.352 КПК України та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідки вказали таке:

(і) свідки сторони обвинувачення:

- свідок ОСОБА_10 , показав суду, що особисто з обвинуваченим не знайомий, вперше побачив його під час проведення обшуку, в якому він брав участь, як понятий. Проживає у м. Вишневому Київської області. В день проведення обшуку (точної дати не пам`ятає, знає, що це було на початку літа) він разом з товаришем - ОСОБА_9 гуляв у Києві по району Троєщина. До них підійшли працівники поліції і запропонували бути понятими при обшуку, на що він погодився. ОСОБА_5 вони чекали біля будинку, коли той звідкись повернувся, вони усі разом піднялись у квартиру. Свідок повідомив, що під час обшуку в квартирі ОСОБА_5 добровільно видав речі, які знаходилися в рюкзаку. В подальшому ці вилучені речі були описані, поміщені до спец.пакетів, які свідок засвідчив своїм підписом, та запаковані безпосередньо при ньому, на кухні. Жодного тиску на ОСОБА_5 з боку працівників поліції не чинилося. Під час обшуку свідок постійно знаходився в місці його проведення. Всі відомості, наведені у протоколі обшуку (найменування, вміст, кількість речей тощо), є правдивими. Зауважень до протоколу ні ОСОБА_10 , ні інші учасники не висловлювали. На запитання захисника, чи був рюкзак у ОСОБА_5 , коли той повертався додому, де біля будинку на нього чекали працівники поліції та поняті, і чи не діставав ОСОБА_5 до моменту відео фіксації обшуку якісь речі у тамбурі перед квартирою і не передавав їх поліції, свідок ОСОБА_10 відповів, що рюкзак у ОСОБА_5 був, але свідок не пам`ятає, щоб у тамбурі він щось діставав, при цьому, рюкзак, з якого вилучались речі, знаходився безпосередньо у квартирі.

- свідок ОСОБА_9 в цілому підтвердив показання свідка ОСОБА_10 та показав суду, що проживає у м. Вишневому Київської області разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 . Раніше з ОСОБА_5 не був знайомий. У день проведення обшуку в квартирі ОСОБА_5 також був понятим. Усі вилучені речі ОСОБА_5 добровільно видав з рюкзака, який знаходився безпосередньо у квартирі, тиску на нього з боку працівників поліції не було. Зауважень до ходу проведення обшуку, або до змісту протоколу у ОСОБА_9 не було. Усі вилучені речі були описані, поміщені до спец.пакетів та запаковані безпосередньо при ньому. На запитання захисника, чи був рюкзак у ОСОБА_5 , коли той повертався додому, де біля будинку на нього чекали працівники поліції та поняті, і чи не діставав ОСОБА_5 до моменту відео фіксації обшуку якісь речі у тамбурі перед квартирою, свідок ОСОБА_9 відповів, що не пам`ятає, чи був рюкзак у ОСОБА_5 , але у тамбурі той точно нічого не діставав, а рюкзак, з якого вилучались речі, знаходився безпосередньо у квартирі.

2. ДОКУМЕНТИ, ВИСНОВКИ ЕКСПЕРТІВ

Згідно зі ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: 1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані); 2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; 3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії . Матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Відповідно до ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження судом досліджено наступні документи, у розумінні ст.99 КПК України, та висновки експерта, у розумінні ст. 101 КПК України, а саме:

- витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0001817 від 23.07.2024 (том 1 а.с. 93).

витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0003311 від 16.11.2023 (том 1 а.с. 94).

- протокол обшуку від 04.06.2024 року, додаток до протоколу (SD-карта з відеозаписом обшуку), згідно якого обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді № 1-кс/754/1284/24 від 07.05.2024 у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку ОСОБА_5 було запропоновано видати зазначені в ухвалі предмети, а також наркотичні речовини, їх аналоги та прекурсори, на що ОСОБА_5 заявив, що надає їх у добровільному порядку. В ході обшуку ОСОБА_5 у приміщенні коридору вказаної житлової квартири на шафі було продемонстровано рюкзак спортивний, у якому виявлено та вилучено наступне: - сумку чорного кольору на блискавці, у якій виявлено: картонну коробку з-під мобільного телефону Samsung Galaxy S4, яка містить залишки порошкоподібної речовини білого кольору, три пластикові картки /Абанк № НОМЕР_1 , "Marks&Spencer", TED BAKER London), що містять залишки порошкоподібної речовини білого кольору, пластикову картку «Gift Card» № 604084 з залишками речовини білого кольору, дзеркальце квадратне з залишками речовини білого кольору порошкоподібної структури. Вказані речі вилучені та поміщені до спец. пакету НПУ № 7023225; - мобільний телефон з білим корпусом, який містить напис на задній кришці "fly", модель IQ4516 Osta, що вилучений та поміщений до спец.пакету НПУ WAR 113093; - ваги з екраном у металевому корпусі, які містять на задній кришці маркування 200g/0.01g, QC08 2020 HD та ваги з екраном у металевому корпусі, які містять на задній кришці маркування "Hem NO: P138 Digital Scale 200gx0.01g". Вказані ваги вилучено та поміщено до спец.пакету НПУ № 7023223; - 9 (дев`ять) упаковок пустих зіп-пакетів різного розміру, які вилучені та поміщені до спец.пакету НПУ № 7023224; - 2 зіп.пакети, які містить порошкоподібну речовину рожевого кольору; зіп.пакет, який містить залишки порошкоподібної речовини білого кольору; зіп.пакет, який містить блакитну кристалоподібну речовину; упаковка порожніх зіп.пакетів, - що вилучені та поміщені до спец.пакету НПУ WAR 0113096; - чотири зіп-пакети з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, що вилучені та поміщені до спец.пакету НПУ WAR 0113095; - чотири зіп-пакети з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, що вилучені та поміщені до спец.пакету НПУ WAR 0113094; - сім зіп-пакетів з залишками порошкоподібної речовини білого кольору, що вилучені та поміщені до спец.пакету НПУ WAR 0113097; - пластикову пляшку з написом «спирт ізопропіловий абсолютований з залишками речовини рожевого кольору; пластикову пляшку без позначень з залишками рідини рожевого кольору, пластикове відерце з залишками білої порошкоподібної речовини, ложку пластикову із залишками білої порошкоподібної речовини, дві дерев`яні палички, три пластикові стяжки, обмотані гумовою резинкою червоного кольору, які вилучені та поміщені до спец.пакету НПУ PSP 3231068; - мобільний телефон у чорному корпусі з чохлом чорного кольору марки "Xiaomi Hyper OS", модель: "DOCOC65", IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , що містить сім-картку мобільного оператора Lifecell з а.н. НОМЕР_4 , що вилучений та поміщений до спец.пакету НПУ № 7023221. Зазначене вилучене майно надано ОСОБА_5 добровільно і він вказав, що вказані предмети та речовини придбав у іншої особи (т.1 а.с. 73-79).

Жодних зауважень та доповнень до протоколу обшуку ОСОБА_5 не висловив.

На відеозаписі обшуку зафіксовано, що ОСОБА_5 добровільно видав відшукувані речі. Повідомив, що отримав посилку від іншої особи, потім вміст посилки переклав до рюкзака, підтвердив, що у посилці міститься амфетамін. Також повідомив, що він періодично отримує від цієї особи посилки з наркотичними речовинами.

- Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.06.2024, згідно з яким слідчий СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 04.06.2024 о 22 годині 18 хвилин (час фактичного затримання) за адресою: АДРЕСА_1 , затримав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, як особу, підозрювану у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (том 1 а.с. 111-115).

- Постанова про визнання речових доказів від 05.06.2024, згідно з якою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003311 : картонну коробку з-під мобільного телефону Samsung Galaxy S4, яка містить залишки порошкоподібної речовини білого кольору, чотири пластикові картки /А-банк № НОМЕР_1 , "Marks&Spenger", TED BAKEK London, «Gift Card» № 604084), що містять залишки порошкоподібної речовини білого кольору, квадратне дзеркальце із залишками порошкоподібної речовини білого кольору; - мобільний телефон з білим корпусом Fly IQ 4516 Osta; - - ваги з екраном у металевому корпусі, які містять на задній кришці маркування «200g/0.01g, QC08, 2020 HD» та ваги з екраном у металевому корпусі, які містять на задній кришці маркування "Item NO: P138 Digital Scale 200gx0.01g" та дев`ять упаковок порожніх зіп-пакетів різних розмірів; - зіп-пакет, який містить порошкоподібну речовину рожевого кольору; зіп-пакет, який містить порошкоподібну речовину рожевого кольору; зіп-пакет, який містить залишки порошкоподібної речовини білого кольору; зіп-пакет, який містить блакитну кристалоподібну речовину; упаковка порожніх зіп-пакетів; - чотири зіп-пакети з порошкоподібною речовиною рожевого кольору; - чотири зіп-пакети з порошкоподібною речовиною рожевого кольору; - сім зіп-пакетів з залишками порошкоподібної речовини білого кольору; - пластикову пляшку з написом «спирт ізопропіловий абсолютований з залишками речовини рожевого кольору; пластикову пляшку без позначень з залишками рідини рожевого кольору, пластикове відерце з залишками білої порошкоподібної речовини, ложку пластикову із залишками білої порошкоподібної речовини; дві дерев`яні палички, три пластикові склянки, обмотані гумовою резинкою червоного кольору; - мобільний телефон у чорному корпусі Xiaomi Hyper OS РOCOC65, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , що містить сім-картку мобільного оператора Lifecell з а.н. НОМЕР_5 ; та передано на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві та квитанція №003653 про отримання на зберігання речових доказів (том 1 а.с.116-118).

- довідка про витрати на проведення експертизи та висновок експерта від 21.06.2024 № СЕ-19/111-24/34641-НЗПРАП у кримінальному провадженні № 0003311, об`єктом дослідження якого були вилучені 04.06.2024 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , два предмети, схожі на електронні ваги з нашаруваннями порошкоподібної речовини білого кольору, поміщені до спец.пакету № 7023223. Відповідно до висновку: 1. У нашаруваннях на наданих на дослідження предметах, схожих на електронні ваги виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено. 2. У нашаруваннях на наданих на дослідження предметах, схожих на електронні ваги виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін. Маса амфетаміну в нашаруваннях становить 0,0008 г. (том 1 а.с. 122-126).

- постанова про визнання речовими доказами та визначення місця зберігання від 03.07.2024, згідно з якою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003311 : двоє електронних ваг, амфетамін масою 0,0008 г. та передано на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві та квитанція №006444 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу (том 1 а.с.127,128).

- довідка про витрати на проведення експертизи та висновок експерта від 05.06.2024 № СЕ-19/111-24/33339-НЗПРАП у кримінальному провадженні № 0003311, об`єктом дослідження якого були вилучені 04.06.2024 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , чотири зіп-пакети з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, поміщені до спец.пакету WAR 0113094. Відповідно до висновку: 1. У наданих на дослідження порошкоподібних речовинах рожевого та червоного кольорів міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено. 2. У наданих на дослідження порошкоподібних речовинах рожевого та червоного кольорів міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено,- амфетамін. Маси амфетаміну становлять 0,278г, 0,065г, 8,627г, 0,165г. Загальна маса амфетаміну складає 9,135г. (том 1 а.с. 129-133).

- постанова про визнання речовими доказами та визначення місця зберігання від 03.07.2024, згідно з якою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003311 : психотропну речовину амфетамін масою 9,135 грама та передано на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві та квитанція №006446 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу (том 1 а.с.134,135).

- довідка про витрати на проведення експертизи та висновок експерта від 25.06.2024 № СЕ-19/111-24/33337-НЗПРАП у кримінальному провадженні № 0003311, об`єктом дослідження якого були вилучені 04.06.2024 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , два зіп-пакети з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, один зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, один зіп-пакет з кристалоподібною речовиною блакитного кольору, поміщені до спец.пакету WAR 0113096. Відповідно до висновку: 1. Надані на дослідження порошкоподібні речовини світло-рожевого та рожевого кольорів містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено. Надані на дослідження кристалоподібні речовини білого і блакитного кольорів містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено. 2. Надані на дослідження порошкоподібні речовини світло-рожевого та рожевого кольорів містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін. Маса амфетаміну в речовинах становить 1,819 г, 4,345 г. Надані на дослідження кристалоподібні речовини білого і блакитного кольорів містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено, - PVP. Маса PVP в речовинах становить: 0,032г, 0,172г. (том 1 а.с. 136-141).

- постанова про визнання речовими доказами та визначення місця зберігання від 03.07.2024, згідно з якою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003311 : психотропну речовину амфетамін масою 6,164 грама, PVP масою 0,204 грама та передано на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві та квитанція №006445 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу (том 1 а.с.142,143).

- довідка про витрати на проведення експертизи та висновок експерта від 13.06.2024 № СЕ-19/111-24/33334-НЗПРАП у кримінальному провадженні № 0003311, об`єктом дослідження якого були вилучені 04.06.2024 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , сім зіп-пакетів з залишками порошкоподібної речовини білого кольору, поміщені до спец.пакету WAR 0113097. Відповідно до висновку: 1. У наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору та у наданих на дослідження нашаруваннях речовини білого кольору, виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено. 2. У наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору та у наданих на дослідження нашаруваннях речовини білого кольору, виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін. Маса амфетаміну в порошкоподібній речовині становить 0,013 г. Маса амфетаміну в нашаруваннях речовини становить 0,004 г, 0,23 г, 0,001 г, 0,006 г, 0,001 г, 0,006 г. (том 1 а.с. 144-149).

- постанова про визнання речовими доказами та визначення місця зберігання від 03.07.2024, згідно з якою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003311 : психотропну речовину амфетамін, виявлену в порошкоподібній речовині 0,013 грама, психотропна речовина амфетамін, виявлена в нашаруваннях масою 0,004 г, 0,23 г, 0,001 г, 0,006 г, 0,001 г, 0,006 г. та передано на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві та квитанція №006457 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу (том 1 а.с.150,151).

- довідка про витрати на проведення експертизи та висновок експерта від 05.06.2024 № СЕ-19/111-24/33338-НЗПРАП у кримінальному провадженні № 0003311, об`єктом дослідження якого були вилучені 04.06.2024 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , чотири зіп-пакети з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, поміщені до спец.пакету WAR 0113095. Відповідно до висновку: 1. Надані на дослідження речовини містять психотропну речовину, обіг якої обмежено. 2. Надані на дослідження речовини містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін. Маса амфетаміну в речовинах становить 0,200 г, 0,079 г, 0,066 г, 0,098 г. (том 1 а.с. 152-157).

- постанова про визнання речовими доказами та визначення місця зберігання від 03.07.2024, згідно з якою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003311 : психотропну речовину амфетамін масою 0,200 г, 0,079 г, 0,066 г, 0,098 г. та передано на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві та квитанція №006458 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу (том 1 а.с.158, 159).

- протокол огляду предмету від 16.07.2024, відповідно до якого слідчим СВ ВП№2 Деснянського ГУНП у м. Києві проведено огляд мобільного телефону Xiaomі Hyper OS POCOC65 в чорному корпусі, IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2- НОМЕР_3 , що містить сім-картку мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_5 ; досліджено додаток «Телеграм» та листування користувача з іншими особами, зокрема, з ОСОБА_12 («Делаем быстрые и надежные отправки в любую точку мира. Кладами работаем только по СНГ. Проверенный и качественный товар»), ОСОБА_13 . Куму: «Давай так. Я положу прикол в пачку из под сигарет и выкину с малой окна напротив садика. А ты окуратно подойдешь и заберешь») (том 1 а.с. 161-169).

- постанова про визнання речових доказів від 17.07.2024, згідно з якою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003311 : мобільний телефон з білим корпусом Fly IQ 4516 Osta , мобільний телефон у чорному корпусі Xiaomі Hyper OS НОМЕР_6 , IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2- НОМЕР_3 , що містить сім-картку мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_5 та передано на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві та квитанція №003755 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення пі час здійснення кримінального провадження № 0003311 (том 1 а.с. 170-172).

- квитанція №003796 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення пі час здійснення кримінального провадження № 0001817 (том 1 а.с. 173).

- квитанція №006514 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу під час здійснення кримінального провадження № 0001817 (том 1 а.с. 174).

3. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДОКУМЕНТИ, які стали підставою для проведення слідчих та процесуальних дій, прийняття рішень організаційного характеру (ухвали, постанови, клопотання, доручення, листи та інші)

В цьому блоці вироку судом вказуються лише ті з досліджених ним процесуальних документів, що відображають рух кримінального провадження, реалізацію повноважень органами досудового розслідування і прокуратури, зокрема, це:

(і) повноваження

Постанова керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 22.08.2024 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001817 від 23.07.2024 (т.1 а.с.72); постанова заступника начальника СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 23.07.2024 про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0001817 від 23.07.2024 (т.1 а.с. 81,82); постанова заступника керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 23.07.2024 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001817 (т.1 а.с. 83); постанова начальника слідчого відділення СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 16.11.2023 про призначення слідчої групи у кримінальному провадженні № 0003311 (т. 1 а.с. 95); постанова начальника слідчого відділення СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 04.12.2023 про призначення слідчої групи у кримінальному провадженні № 0003311 (т. 1 а.с. 96); постанова начальника слідчого відділення СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 13.03.2024 про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0003311 (т. 1 а.с. 97); постанова начальника слідчого відділення СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 08.05.2024 про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0003311 (т. 1 а.с. 98); постанова начальника слідчого відділення СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 03.06.2024 про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0003311 (т. 1 а.с. 99); постанова начальника слідчого відділення СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 05.06.2024 про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0003311 (т. 1 а.с. 100); постанова заступника керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 17.11.2023 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0003311 (том1 а.с. 101); постанова заступника керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 05.06.2024 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0003311 (том1 а.с. 102); постанова начальника слідчого відділення СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 05.06.2024 про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0001292 (том 1 а.с. 109); постанова заступника керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 05.06.2024 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001292 (том1 а.с. 110)

(іі) рішення організаційного характеру, які не слідують з блоку (і) цього розділу

Постанова прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 23.07.2024 про виділення матеріалів досудового розслідування, якою з кримінального провадження № 0003311 від 16.11.2023 виділено в окреме провадження матеріали за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України (т.1 а.с. 84-86); постанова прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 05.06.2024 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, якою матеріали досудових розслідувань в кримінальних провадженнях № 0003311 від 16.11.2023, № 0001291 від 04.06.2024, № 0001292 від 05.06.2024 та № 0001293 від 05.06.2024 об`єднано в одне провадження, якому присвоєно № 0003311.

(ііi) дії

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Деснянського ГУ НП у м. Києві, погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва, від 07.05.2024 про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0003311 від 16.11.2023 (том 2 а.с. 67,68).

(іv) ухвали слідчих суддів про надання дозволів на вчинення дій, описаних у (ііі) блоку, та інші

Ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2024 про надання дозволу на обшук квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 (том 1 а.с. 105-108); ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2024 про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 04.06.2024 під час проведення обшуку в квартирі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 119); ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2024 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 22 год. 18 хв. 02 серпня 2024 року (том 1 а.с. 120,121); ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2024 про надання тимчасового доступу до охоронюваної законом таємниці з метою проведення огляду за участю спеціаліста, а саме до усієї інформації, яка міститься в мобільних телефонах: -Xiaoma Hyper OS POCOC65 в чорному корпусі, IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2- НОМЕР_3 , що містить сім-картку мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_5 ; -Fly в білому корпусі, модель IQ 4516Ostra, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 160).

(v) дані, що характеризують особу обвинуваченого (том 1 а.с. 175-183, том 2 а.с. 1-26).

VІ. ОЦІНКА ДОКАЗІВ В РОЗРІЗІ ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ ПРОВАДЖЕННЯ

Поняття доказів та доказування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 4 КПК України.

Складовою процесу доказування у кримінальному провадженні є «предмет доказування», який визначається як коло закріплених у законі обставин, що повинні бути встановлені чи спростовані під час доказування у кожному кримінальному провадженні.

У кримінальному провадженні відносно фізичної особи, підлягають доказуванню:

(1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

(2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

(3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

(4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

(5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання (ст.91 КПК України).

Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно (ч.1 ст.23 КПК України).

Водночас, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, позаяк сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст.22 КПК України, адже вони, в силу ст.26 КПК України, є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні судом забезпечено дотримання вимог ст. 22, 23, 26 КПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності, оскільки досліджені усі докази, надані сторонами та за наслідками оцінки доказів безпосередньо відображених у розділі V вироку.

а. Оцінка доказів за критерієм належності та допустимості

Згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Наведені судом вище у розділі V вироку докази, згідно ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими (окрім: клопотання слідчого про проведення обшуку в квартирі ОСОБА_14 в кримінальному провадженні № 0003311 від 16.11.2023 та ухвали слідчого судді про надання дозволу на такий обшук і протоколу такого обшуку; клопотання слідчого про проведення обшуку в квартирі ОСОБА_15 в кримінальному провадженні № 0003311 від 16.11.2023 та ухвали слідчого судді про надання дозволу на такий обшук і протоколу такого обшуку; клопотання слідчого про проведення обшуку в квартирі ОСОБА_16 і ОСОБА_17 в кримінальному провадженні № 0003311 від 16.11.2023 та ухвали слідчого судді про відмову у наданні дозволу на такий обшук; - оцінку яким буде надано нижче у вироку).

Суд зауважує, що підстав для визнання всіх інших доказів, відображених вище у вироку, недопустимими не установлено, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження, регламентованих ст.87 КПК України.

При формуванні таких висновків суд виходив з такого.

1. Частина 1 статті 87 КПК України передбачає, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тоді як частина 2 цієї ж статті визначає, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

Вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду (далі - ВС) від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18).

Вирішуючи питання про застосування правил ст.87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті (правова позиція, викладена у постановах ВС від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17 та від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к).

Визнаючи доказ недопустимим відповідно до ч.2 або ч.3 ст.87 КПК України, суд має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції України та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору ч.1 ст.87 КПК України, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим (правова позиція, викладена у постанові ВС від 8 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к).

Тобто, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими. У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду (правова позиція, викладена у постанові ВС від 06 липня 2021 року у справі №720/49/19).

Повертаючись до обставин даної справи, суд зауважує, що вважає такий підхід правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи - отримання доказів внаслідок поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та на правову допомогу захисника тощо - не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику.

Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

В постанові від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд вказав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.

Як наслідок слід зазначити, що, вирішуючи питання про застосування правил ст.87 КПК України до зазначених доказів у розділі V вироку, суд констатує, що в цій справі зазначені положення не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими, адже вони мають місце не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

2. Доводи сторони захисту про необхідність визнання протоколу обшуку в квартирі ОСОБА_5 недопустимим доказом і, як наслідок, визнання недопустимими доказами висновків експертів, проведених за результатами такого обшуку, колегія суддів вважає неспроможними.

Колегія суддів дійшла висновку, що обшук проведено слідчим з дотриманням вимог ст. 223, 234, 236 КПК України. Зокрема, попередньо було отримано ухвалу слідчого судді про надання дозволу на обшук.

2.1. Щодо доводів захисника про відсутність підстав для надання слідчим суддею дозволу на обшук та, як наслідок, незаконність ухвали про обшук.

Суд звертає увагу, що обшук, як різновид слідчої (розшукової) дії, спрямований на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення такої слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Так, згідно з клопотанням слідчого про надання дозволу на обшук, в ході проведення оперативно-розшукових заходів, спрямованих на викриття та документування злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території міста Києва, УБН (управління боротьби з наркозлочинністю) ГУНП у м. Києві, у встановленому законом порядку отримано достовірну оперативну інформацію відносно вказаних осіб, серед яких і ОСОБА_5 , що останні реалізують протиправну діяльність в сфері незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах.

Відповідно оперативного інформування працівниками УБН (управління боротьби з наркозлочинністю) ГУНП у м. Києві, встановлено що вказана група осіб використовує як приміщення для зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин власні помешкання, а саме квартирні приміщення, які розташовані за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 .

Крім того, в ході досудового розслідування 03 квітня 2024 року у відповідності до ст.271 КПК України проведено оперативну закупівлю психотропної речовини «амфетамін», відповідно за результатами якої ОСОБА_15 незаконно збув ОСОБА_18 речовину, яка відповідно до висновку експерта є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - «амфетамін», загальною масою 0,188 г.

З метою проведення оперативної закупівлі в ході проведення огляду ОСОБА_18 , вручені грошові кошти у загальній сумі 1400 гривень купюрами по 200 гривень, серіями: 1) УЕ 5605401, 2) ТА 3788925, 3) ЄХ 7990927, 4) ХЕ 0177827, 5) ЕД 0149170, 6) УЖ 2947369, 7) ХБ 0441404.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_18 пояснив, що 03 квітня 2024 року приймав участь у проведенні оперативної закупівлі психотропної речовини амфетамін, у ОСОБА_19 . Того ж дня він був оглянутий співробітниками поліції та отримав грошові кошти, для проведення оперативної закупівлі, в подальшому приблизно о 16 годині 49 хвилин зустрівся з ОСОБА_20 в районі адреси АДРЕСА_6 , де останній збув ОСОБА_18 психотропну речовину амфетамін за грошові кошти у сумі 1400 гривень. Крім того, ОСОБА_18 , пояснив, що йому відомі ОСОБА_21 та ОСОБА_15 , які спільно з братами Чеботарями та ОСОБА_22 здійснюють збут психотропної речовини на території Деснянського району м. Києва, вказану психотропну речовину амфетамін останні для збуту зберігають за власним місцем мешкання. ОСОБА_18 пояснив, що організатором вказаної групи є ОСОБА_21 у якого під реалізацію з метою подальшого збуту отримують психотропну речовину ОСОБА_15 та ОСОБА_22 , окрім того під час проведення допиту свідок пояснив, що брати ОСОБА_17 та ОСОБА_16 переважно здійснюють фасування та зберігання з метою подальшого збуту психотропної речовини.

Допитана в якості свідка ОСОБА_23 пояснила, що на території Деснянського району м. Києва діє група осіб, яка здійснює збут психотропної речовини амфетамін, у складі ОСОБА_21 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_5 . Організатором вказаної злочинної групи є ОСОБА_21 , який до вказаної злочинної діяльності спільно з ОСОБА_15 залучив наркозалежних осіб - ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які спільно здійснюють збут психотропної речовини амфетамін.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_24 пояснив, що є наркозалежною особою, у зв`язку з цим йому відомо, що на території Деснянського району м. Києва, діє група осіб, яка за попередню змовою здійснює збут психотропних речовин, так організатором вказаної групи є ОСОБА_25 , який діє спільно з ОСОБА_20 , який за вказівкою здійснює особисто збут психотропних речовин наркозалежним Деснянського району, також до вказаної групи входять брати ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які за вказівкою ОСОБА_14 здійснюють обмін між крипто-грошима на валюту в гривні і навпаки, також до вищевказаної групи входить ОСОБА_28 , який за вказівкою ОСОБА_14 замовляє, зберігає для подальшого збуту психотропні речовини через сторонні ресурси, також свідок пояснив, що він самостійно неодноразово здійснював купівлю психотропної речовини у ОСОБА_19 . Та вказав на місце мешкання зазначених осіб.

Слідчий зазначав у клопотанні, що на даний час є підстави вважати, що у квартирі АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , можуть знаходитись: психотропні речовини, їх аналоги та прекурсори; сильнодіючі лікарські засоби, інші інгредієнти, які використовуються в процесі виготовлення наркотичних засобів; речовини у різноманітних формах - рідини, спреї, пігулки, порошки, гранули (кристали); лабораторне обладнання для їх виготовлення, розфасування; мобільні термінали, сім карти, які використовують ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , для полегшення своєї злочинної діяльності, отримання замовлень на збут наркотичних засобів та психотропних речовин, здійснення збуту за їх допомогою (фотографування місця збуту, помітка координат наркотичної або психотропної речовини, отримання грошових коштів, спілкування з іншими учасниками злочинної групи тощо), грошові кошти отримані в результаті збуту психотропної речовини амфетамін у загальній сумі 1400 гривень купюрами по 200 гривень, серіями: 1) УЕ 5605401, 2) ТА 3788925, 3) ЄХ 7990927, 4)ХЕ0177827, 5)ЕД0149170, 6)УЖ2947369, 7)ХБ0441404, які є необхідними для подальшого призначення судових експертних досліджень, а також використання останніх в якості речового доказу під час судового розгляду.

Так, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

На переконання суду у органу досудового розслідування було достатньо відомостей (у тому числі отриманих з показань свідків) про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом психотропних та наркотичних речовин. Очевидно, що у даному випадку обшук є найбільш дієвим і ефективним способом збору доказів.

Перевірка наявності фактичних підстав для проведення обшуку передбачає з`ясування декількох обов`язкових складових, визначених законодавцем у ч. 5 ст. 234 КПК. Зокрема, відповідно до вказаної норми слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Колегія суддів погоджується, що доступ до відшукуваних речей неможливо було отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 КПК України, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. У результаті проведеного обшуку було віднайдено вагомі докази, які підтверджують важливі факти цієї справи.

2.2. Також суд відхиляє доводи захисника про порушення права на захист під час обшуку, зокрема не роз`яснення слідчим ОСОБА_5 його прав, визначених ст. 42 КПК України. Так, ст. 42 КПК містить перелік прав підозрюваного і обвинуваченого. Разом з тим, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

На час проведення обшуку ОСОБА_5 не мав статусу ні підозрюваного, ні обвинуваченого, тому твердження адвоката ОСОБА_7 про порушення права на захист у зв`язку із не роз`ясненням ОСОБА_5 прав, передбачених ст. 42 КПК, є безпідставними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного кримінального суду від 07 вересня 2021 року у справі № 750/13769/19 (провадження № 51-404км21).

У постанові ККС ВС від 15.09.2021 (справа № 476/579/18, провадження № 51-2240км21) Суд зробив такий висновок: «КПК не містить положення про обов`язкову участь захисника при проведенні обшуку, у тому числі, в кримінальному провадженні, в якому участь захисника є обов`язковою згідно з вимогами ст. ст. 49, 52 КПК. Іншими словами, навіть обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні за КПК не передбачає обов`язкової участі цього захисника в усіх без винятку слідчих діях».

Також суд не бере до уваги доводи захисника щодо необхідності застосування ч. 3 ст. 87 КПК України, а саме, щодо недопустимості доказів, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 показань у статусі свідка не давав. Наявність інших обставин, зокрема, повідомлення обвинуваченим інформації під час обшуку, не є підставою визнання доказів недопустимими за ч.1 та 3 ст. 87 КПК України.

2.3. Доводи захисника про визнання недопустимими даних протоколу обшуку у зв`язку з відсутністю фіксації упакування певних речей під час проведення цих слідчих дій не є слушними.

Відповідно до ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Із відеозапису обшуку вбачається, що після проведення дій, під час яких були виявлені та вилучені речовини та інші предмети, що потім були пред`явлені понятим і присутнім під час обшуку учасникам, слідча склала їх у окремі спец.пакети, не опечатуючи, та зробила перерву для фотографування, складення протоколу та для того, щоб помістити вилучене до спеціальних пакетів та опечатати. Саме в такому вигляді вони надійшли на експертизи, що підтверджується даними висновків експерта від 21.06.2024 № СЕ-19/111-24/34641-НЗПРАП (том 1 а.с. 123-126), від 05.06.2024 № СЕ-19/111-24/33339-НЗПРАП (том 1 а.с. 130-133), від 25.06.2024 № СЕ-19/111-24/33337-НЗПРАП (том 1 а.с. 137-141), від 13.06.2024 № СЕ-19/111-24/33334-НЗПРАП (том 1 а.с. 145-149), від 05.06.2024 № СЕ-19/111-24/33338-НЗПРАП (том 1 а.с. 153-157).

Як свідчить відеозапис та показання допитаних свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вилучені речі знаходилися у пакетах на кухні та весь час перебували у полі зору як понятих, так і ОСОБА_5 . Обвинувачений у даному випадку не був позбавлений контролю за діями працівників правоохоронних органів. Отже за таких обставин працівники поліції не мали реальної можливості вчинити будь-які несанкціоновані дії з вилученими речами. Перед опечатуванням пакетів усі речі демонструвалися учасникам обшуку та при них складалися у спец.пакети та опечатувалися. Жодних зауважень щодо ходу обшуку та/або будь-яких розбіжностей між вилученими та запакованими до спец.пакетів речами учасниками обшуку висловлено не було.

Отже, на переконання колегії суддів вказані обставини не вплинули на дотримання прав та свобод ОСОБА_5 під час проведення зазначеної слідчої дії та не є підставою для визнання отриманих доказів недопустимими.

2.4. Колегія суддів також відхиляє доводи сторони захисту про те, що слідча під час вилучення наркотичних засобів і психотропних речовин допустила порушення вимог закону, оскільки нею не було зважено вилучених речовин.

На спростування цього доводу суд зазначає, що закон (ст. 236 КПК) не вимагає вчинення таких дій, як зважування, а у протоколі обшуку зафіксовано факт виявлення і вилучення речовин, а також здійснено їх належне упакування з метою ідентифікації, що відповідає вимогам ст.104 КПК.

2.5. Оскільки при оцінюванні судом доказів не знайшли підтвердження вказані стороною захисту підстави для визнання недопустимим протоколу обшуку квартири ОСОБА_5 від 04.06.2024, - відсутні й підстави для визнання недопустимими висновків експерта, складених за наслідками дослідження об`єктів, вилучених під час такого обшуку, позаяк єдиною підставою за позицією захисту для визнання їх недопустимими є недопустимість протоколу обшуку.

На думку суду, незгода сторони захисту з наданими стороною обвинувачення доказами у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання доказів недопустимими, а є лише способом захисту обвинуваченого і намаганням спростувати докази, отримані на підставі слідчих дій, які проведені за участю обвинуваченого або об`єктивно вказують на вчинення ним злочину, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Як наслідок, колегія суддів вважає зазначені в розділі V цього вироку докази належними та допустимими, які, в своїй сукупності, доводять обставини, визначені ст.91 КПК України.

Мотиви неврахування окремих доказів

Так, суд відхилив наступні докази, надані стороною захисту, як докази, у яких відсутні будь-які обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставин, які мають значення для нього (неналежні докази):

- протокол обшуку квартири АДРЕСА_7 , за місцем проживання ОСОБА_21 (том 2 а.с. 31-34).

- протокол обшуку квартири АДРЕСА_8 , за місцем проживання ОСОБА_15 (том 2 а.с. 41-46).

- Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Деснянського ГУ НП у м. Києві, погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва, від 07.05.2024 про проведення обшуку в квартирі ОСОБА_14 в кримінальному провадженні № 0003311 від 16.11.2023 (том 2 а.с. 27-29).

- Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Деснянського ГУ НП у м. Києві, погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва, від 07.05.2024 про проведення обшуку в квартирі ОСОБА_15 в кримінальному провадженні № 0003311 від 16.11.2023 (том 2 а.с. 35-38).

- Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Деснянського ГУ НП у м. Києві, погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва, від 07.05.2024 про проведення обшуку в квартирі ОСОБА_16 і ОСОБА_17 в кримінальному провадженні № 0003311 від 16.11.2023 (том 2 а.с. 47-50).

- ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2024 про надання дозволу на обшук квартири АДРЕСА_7 , за місцем проживання ОСОБА_21 (том 2 а.с. 30);

- ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2024 про надання дозволу на обшук квартири АДРЕСА_8 , за місцем проживання ОСОБА_15 (том 2 а.с. 39,40);

- ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2024 про відмову у наданні дозволу на обшук квартири АДРЕСА_9 , за місцем проживання ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (том 2 а.с. 51,52).

Вищеперелічені докази не підтверджують і не спростовують обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Обґрунтовуючи належність зазначених доказів, сторона захисту дотримувалась думки, що вони підтверджують безпідставність проведеного у ОСОБА_5 обшуку. Однак, висновки суду стосовно зазначеного питання викладено у пункті 2.1. розділу VI цього вироку.

Законодавець в ст.94 КПК України вказує, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке є основою для прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Оцінка доказів за внутрішнім переконанням віддзеркалює незалежність суду у здійсненні процесуальних функцій, оскільки за своїм змістом є впевненістю в тому, що судом надано правильну оцінку процесуальним джерелам доказів, засобам доказування і встановленим фактам, і що ухвалений із дотриманням правил ст.94 КПК України висновок щодо питань, які поставлені перед судом в кримінальному провадженні його учасниками, є правильним в контексті стандарту доведення поза розумним сумнівом винуватості (невинуватості) особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Такий стандарт доказування передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на недоведеності важливих для справи обставин або певних установлених судом обставинах, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення.

З іншого боку, для дотримання цього стандарту недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

На думку суду, в даному випадку, у порядку ч.1 ст.92 КПК України, прокурор, за наслідками розгляду провадження, довів обставини, визначені ч.1 ст.91 цього Кодексу.

В тому числі такі висновки слідують саме з сукупності досліджених доказів судом, в т.ч. сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

При формуванні такого підходу суд враховує, що в постанові від 07 грудня 2020 року в справі №728/578/19 Верховний Суд указав, що КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою, та що власне має місце у цій справі щодо обвинуваченого.

Так, про обізнаність ОСОБА_5 з кількістю психотропної речовини, якою він володів, свідчить той факт, що він не знайшов її, а отримав поштовою посилкою від конкретної, відомої йому особи.

Колегія суддів критично оцінює доводи сторони захисту про недоведеність наявності у обвинуваченого ОСОБА_5 мети на збут психотропних речовин, оскільки кількість вилученої психотропної речовини (особливо великий розмір), її різні види (амфетамін та PVP), спосіб пакування, наявність серед вилучених речей двох вагів із нашаруваннями психотропної речовини, а також предметів, які з високою ймовірністю призначені для фасування (велика кількість зіп-пакетів, стяжки, ложка, пластикове відерце тощо), зміст переписки обвинуваченого у месенджері «Телеграм», який свідчить про збут ОСОБА_5 психотропних речовин, а також те, що на момент вчинення інкримінованого злочину ОСОБА_5 на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував, систематично психотропні речовини не вживав, отже, така кількість психотропної речовини є очевидно занадто надмірною для вживання однією особою, - суд робить висновок про наявність у ОСОБА_5 мети на збут психотропних речовин.

При цьому суд враховує правову позицію Касаційного кримінального суду, висловлену у постанові від 24 липня 2024 року у справі № 161/9184/22 (провадження № 51-2741км23), відповідно до якої саме у наявності чи відсутності мети збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, і полягає відмінність між складами кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307 та 309 КК. Для вирішення питання щодо кваліфікації злочину, пов`язаного з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, зокрема щодо відсутності чи наявності умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які характеризують мотиви, наміри особи під час здійсненні нею такого придбання та зберігання. Так, про умисел на збут наркотичних засобів та психотропних речовин може свідчити великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування й розфасування, а також інші обставини, зокрема, поведінка суб`єкта злочину, те, що сама особа наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

За таких обставин, враховуючи зазначене, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст.94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за обставин, встановлених судом.

VІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ ДІЙ

Згідно ст.ст.2, 11 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Суд ураховує, що кваліфікація кримінального правопорушення - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин:

1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності;

2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

(1) Диспозиція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього.

Об`єктом зазначеного злочину є встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу наркотичних засобів або психотропних речовин.

Предметом злочину є наркотичні засоби, психотропні речовини та їх аналоги.

При цьому, психотропні речовини - це речовини природні чи синтетичні, препарати, природні матеріали, що внесені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (ст. 1 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори»).

Амфетамін, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є психотропною речовиною.

PVP згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини - амфетаміну, у особливо великих розмірах з метою збуту настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 15,0 грам.

Об`єктивна сторона зазначеного злочину у даному випадку проявляється в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» під незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого тощо. Придбання наркотичних засобів вважається закінченим злочином з моменту фактичного заволодіння ними особою.

Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості. Зберігання наркотичних засобів вважається закінченим злочином з моменту, коли такі засоби фактично почали перебувати у володінні винного.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Вчинення незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів повинно здійснюватися з метою збуту. Наявність мети збуту є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цих злочинів. Причому, мета при здійсненні незаконного збуту може бути будь-яка.

Про наявність умислу при збуті наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.

При цьому суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення містить вказівку на наявність у діях ОСОБА_5 корисливого мотиву та наміру збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, однак це не підтверджено жодним доказом. Отже, у цій частині суд вважає обвинувачення необґрунтованим.

Суб`єкт злочину - загальний: особа яка досягла 16-річного віку на момент вчинення злочину.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 307 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у особливо великих розмірах та особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, вчинені особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України.

ІV. ПОКАРАННЯ

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що юридична відповідальність особи, відповідно до ч.2 ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 : він раніше неодноразово судимий за кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин (останній раз 31.01.2024 вироком Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки (том 1 а.с. 178-180), на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення цієї категорії, не працює, офіційно не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину (том 2 а.с. 19), на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (том 1 а.с. 181, 182), за місцем проживання характеризується позитивно (том 2 а.с. 20-26).

З урахуванням наведеного, а також того, що обвинувачений вчинив правопорушення, спрямоване на розповсюдження психотропних речовин, у тому числі й особливо небезпечної, що свідчить про його антисоціальну поведінку та небезпечність для суспільства, свою вину не визнав, не розкаявся, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі, в межах встановлених у санкції відповідної статті особливої частини КК України.

Щодо застосування конфіскації, як додаткового покарання, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, колегія суддів зазначає таке.

Конфіскація майна, передбачена ст. 51 та 52 КК як одне із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, у випадках, передбачених КК, полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Відсутність корисливого мотиву виключає застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна навіть за умови, що воно передбачено санкцією цієї статті як обов`язкове (Постанова ВС у справі № 418/689/16-к ).

Призначення додаткового покарання за ч. 2 ст. 307 КК у виді конфіскації майна допускається лише в разі, якщо особа вчинила це кримінальне правопорушення з корисливого мотиву (Постанова ККС ВС від 21.02.2024 у справі № 686/11385/21 (провадження № 51-6471км23).

Оскільки корисливий мотив у діях ОСОБА_5 стороною обвинувачення не доведений, суд не застосовує такий вид додаткового покарання як конфіскація майна засудженого.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (див. постанову ВС від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

При призначенні покарання суд також враховує вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2024, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, незважаючи на те, що на час постановлення вироку у цій справі, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2024 оскаржено в апеляційному порядку як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, і він не набрав законної сили.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, сформульованою Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18, відповідно до якої при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст. 71 КК, оскільки в такому разі апеляційний суд не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вироку в цій частині, а навпаки посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально.

Враховуючи, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2024 ОСОБА_5 було засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, яке останнім не відбуте, суд приходить до висновку про необхідність при призначенні ОСОБА_5 остаточного покарання, застосувати вимоги ч.1 ст. 71 КК України та пп.б) п.1 ч. 1 ст.72 КК України і призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На переконання суду, призначення будь-якого іншого виду покарання не сприятиме досягненню мети, визначеної ст. 50 КК України, та не відповідатиме засадам, регламентованим ст. 65 цього кодексу.

V. МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження

Арешт майна відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, яке належить йому на праві власності, суд приходить до висновку, що арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2024, у тому числі й у частині майна, що належить ОСОБА_5 , - підлягає скасуванню.

Запобіжний захід

Відповідно до ст.1 Закону України від 30 червня 1993 року №3352-XII «Про попереднє ув`язнення» таке ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 04.06.2024 року ОСОБА_5 було затримано, як особу, підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, 04.06.2024 року о 22:18 годині.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2024 року відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було неодноразово продовжено слідчим суддею.

За результатами проведення підготовчого судового засідання ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було неодноразово продовжено судом, востаннє - ухвалою суду від 18.12.2024 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 15 лютого 2025 року включно з визначенням застави у розмірі 242240 гривень, яку обвинувачений не вніс.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 04.06.2024 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Щодо процесуальних витрат

Відповідно до ст.118 КПК України витрати пов`язані з залученням експерта є процесуальними витратами.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У даному кримінальному провадженні документально підтверджені витрати на залучення експертів становлять 14 766 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят шість) гривень 96 копійок, які включають в себе вартість складання експертами таких висновків: - висновок експерта від 21.06.2024 № СЕ-19/111-24/34641-НЗПРАП на суму 3029,12; висновок експерта від 05.06.2024 № СЕ-19/111-24/3339-НЗПРАП на суму 2271,84; висновок експерта від 25.06.2024 № СЕ-19/111-24/33337-НЗПРАП на суму 4543,68; висновок експерта від 13.06.2024 № СЕ-19/111-24/33334-НЗПРАП на суму 3029,12; висновок експерта від 05.06.2024 № СЕ-19/111-24/33338-НЗПРАП на суму 1893,20 (том 1 а.с. 122, 129, 136, 144, 152).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати, на залучення експертів у сумі 14 766 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят шість) гривень 96 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 71, пп.б) п.1 ч. 1 ст.72 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 9 /дев`яти/ років та 1 /одного/ місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання - з 04.06.2024 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на відшкодування судових витрат за проведення експертиз, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 14 766 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят шість) гривень 96 копійок.

Скасувати арешт, накладний ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 06.06.2024 на: картонну коробку з-під мобільного телефону Samsung Galaxy S4 на якій містяться залишки порошкоподібної речовини білого кольору; чотири пластикові картки (А-банк № НОМЕР_1 , Marks&Spenger, Ted Bakek London, Gift Card № 604084), на яких містяться залишки порошкоподібної речовини білого кольору; квадратне дзеркальце із залишками порошкоподібної речовини білого кольору; ваги з екраном у металевому корпусі, які містять на задній кришці маркування «200g/0.01g, QC08, 2020 HD»; ваги з екраном у металевому корпусі, які містять на задній кришці маркування «Item NO:P138 Digital Scale 200gxo.01g» та дев`ять упаковок порожніх зіп-пакетів різних розмірів; пластикову пляшку із написом «спирт ізопропіловий абсолютований» з залишками рідини рожевого кольору; пластикову пляшку, без позначень, з залишками рідини рожевого кольору; пластикове відерце із залишками білої порошкоподібної речовини; ложку пластикову із залишками білої порошкоподібної речовини; дві дерев`яні палички; три пластикові склянки, обмотані гумовою лентою червоного кольору; мобільний телефон у чорному корпусі Xiaomi Hyper OS POCOC65, IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2 - НОМЕР_3 , що містить сім карту мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_5 та мобільний телефон з білим корпусом Fly IQ 4516 Osta.

Речові докази:

- мобільний телефон у чорному корпусі Xiaomi Hyper OS POCOC65, IMEI 1 - НОМЕР_2 , IMEI 2 - НОМЕР_3 , що містить сім карту мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_5 та мобільний телефон з білим корпусом Fly IQ 4516 Osta, які передано на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві (квитанція №№003755), - повернути ОСОБА_5

- картонну коробку з-під мобільного телефону Samsung Galaxy S4, яка містить залишки порошкоподібної речовини білого кольору, чотири пластикові картки (А-банк № НОМЕР_1 , "Marks&Spenger", TED BAKEK London, «Gift Card» № 604084), що містять залишки порошкоподібної речовини білого кольору, квадратне дзеркальце із залишками порошкоподібної речовини білого кольору; ваги з екраном у металевому корпусі, які містять на задній кришці маркування «200g/0.01g, QC08, 2020 HD» та ваги з екраном у металевому корпусі, які містять на задній кришці маркування "Item NO: P138 Digital Scale 200gx0.01g", дев`ять упаковок порожніх зіп-пакетів різних розмірів; зіп-пакет, який містить порошкоподібну речовину рожевого кольору; зіп-пакет, який містить порошкоподібну речовину рожевого кольору; зіп-пакет, який містить залишки порошкоподібної речовини білого кольору; зіп-пакет, який містить блакитну кристалоподібну речовину; упаковка порожніх зіп-пакетів; чотири зіп-пакети з порошкоподібною речовиною рожевого кольору; чотири зіп-пакети з порошкоподібною речовиною рожевого кольору; сім зіп-пакетів з залишками порошкоподібної речовини білого кольору; пластикову пляшку з написом «спирт ізопропіловий абсолютований з залишками речовини рожевого кольору; пластикову пляшку без позначень з залишками рідини рожевого кольору, пластикове відерце з залишками білої порошкоподібної речовини, ложку пластикову із залишками білої порошкоподібної речовини; дві дерев`яні палички, три пластикові склянки, обмотані гумовою резинкою червоного кольору; амфетамін масою 0,0008 грами; амфетамін масою 9,135 грама; амфетамін масою 6,164 грама, PVP масою 0,204 грама; психотропну речовину амфетамін, виявлену в порошкоподібній речовині 0,013 грама, психотропну речовину амфетамін, виявлену в нашаруваннях масою 0,004 грама, 0,23 грама, 0,001 грама, 0,006 грама, 0,001 грама, 0,006 грама; психотропну речовину амфетамін масою 0,200 грама, 0,079 грама, 0,066 грама, 0,098 грама, які передано на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві (квитанції №№003653, 006444, 006446, 006445, 006457, 006458), - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Деснянський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3