Справа № 147/1509/23
Провадження № 1-кп/147/17/25
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

09 квітня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000055 від 23.08.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України,

встановив:

До Тростянецького районного суду Вінницької області надійшов даний обвинувальний акт.

Ухвалою судді від 27.02.2024 кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

06.06.2024 через канцелярію суду обвинуваченим була подана заява про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України та сфабрикований проти нього на замовлення. Також зазначено, що ОСОБА_4 не отримував ні обвинувального акту, ні копії реєстру матеріалів досудового розслідування, йому не було роз`яснено права як підозрюваного і тим більше обвинуваченого. Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконувалися обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину.

19.03.2025 обвинуваченим було подано заяву в порядку ст.42 КПК України. У заяві зазначено, що лише 05.03.2025 безпосередньо в суді мав змогу вперше ознайомитись з обвинувальним актом, з яким абсолютно не погоджується. Вказав, що подія 23.08.2023 (напад на нього і його самозахист) зумисно спотворено поліцією на замовлення ОСОБА_6 , який вчинив напад з метою нанесення тілесних ушкоджень в порядку помсти за активну громадську позицію ОСОБА_4 . В цілях самозахисту він був змушений захищатися і застосував балончик. Заява ОСОБА_4 на 102 протиправно залишилась поліцією без розгляду. 23.08.2023 дізнавачем о 19.36 год. було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 125 КК України. А в процесуальних рішеннях за №5 зазначено про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст.296 на ч.1 ст.125 КК України, хоча в обвинувальному акті відсутній запис про перекваліфікацію. Також, певні процесуальні дії згідно реєстру не містять відміток часу їх проведення. Сам обвинувальний акт не містить дати його складання, що робить даний документ нечинним та неприйнятним для розгляду в суді. Документ є неналежним, недопустимим, а тому не може бути прийнятим судом для подальшого розгляду, адже він не відповідає вимогам ст.291 КПК України. І прокурор, і слідчий впродовж усього проведення розслідування допустили численні неприпустимі порушення норм КПК України. Матеріали досудового розслідування були зумисно протиправно укриті від ОСОБА_4 не тільки в період досудового розслідування і не було здійснена процесуальна дія про їх відкриття. Враховуючи наведені численні порушення, просив визнати обвинувальний акт як такий, що вчинений на замовлення з неналежними та недопустимими доказами, чим порушено його права людини і основоположних свобод, та повернути прокурору. Також просив винести окрему ухвалу, якою притягнути винних у спотворенні слідства осіб до належної відповідальності.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України. Навів обгрунтування вказані у вищеописаних заявах. Зазначив, що обвинувальний акт містить його дані, які захищені, так як не надавав дозволу на поширення чи збір своїх персональних даних. Додатково зазначив, що інші клопотання, які ним були подані під час підготовчого засідання у справі слід розглянути після встановлення порядку дослідження доказів і будуть подані з уточненням під час судового розгляду.

Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні заперечила проти призначення справи до судового розгляду. Просила повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України. Додатково вказала, що обвинувальний акт мав бути складений дізнавачем, а не прокурором.

В підготовчому засіданні прокурор просила справу призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту немає. Додатково зазначила, що у ході проведення досудового розслідування обвинувачений ухилявся від отримання обвинувального акту, додані до обвинувального акту документи підтверджують вжиття стороною обвинувачення заходів щодо вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів. Зазначила, що дата складання обвинувального акту не була вказана помилково, однак чітко прослідковується із супровідних документів та не може слугувати підставою повернення. Крім того, зазначила, що обвинувальний акт був складений прокурором згідно норм процесуального законодавства, як і в межах закону було здійснено відкриття матеріалів дізнання та спрямування обвинувального акту підозрюваному засобами поштового зв`язку. Також просила доручити органу пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого.

Потерпілий в підготовче судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акта та додані до нього документи, дійшов висновку, що клопотання про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Тобто, виключною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є його невідповідність вимогам закону.

Процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, перелік відомостей, що має містити обвинувальний акт, а також тих процесуальних документів, які в обов`язковому порядку мають бути долучені до нього, наведено у статті 291 КПК України.

Зокрема, статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні підписано прокурором, до обвинувального акта додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки, також він містить відомості, які передбачені пунктами 1-2, 4-6, 8-9 частини другої статті 291 КПК України, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення відповідної статті КК України та формулювання обвинувачення.

Твердження обвинуваченого та захисника щодо повернення обвинувального акту з підстави не повного викладення у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема через їх спотворення, є такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства з огляду на наступне.

В обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування, при цьому суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати чи не вказувати ті обставини, які були чи не були, відповідно, нею встановлені. Суд виходить з того, що формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор.

Також суд враховує, що за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

До цього ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Кримінальний процесуальний кодекс України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором формулювання обвинувачення, зобов`язувати його змінювати це формулювання, оскільки, як вже зазначалося вище, визначення форми та обсягу обвинувачення належить виключно до дискреційних повноважень прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Зі змісту обвинувального акта слідує, що такі вимоги щодо меж обвинувачення в обвинувальному акті не порушено, обвинувальний акт складений стосовно ОСОБА_4 , якому висунуте обвинувачення.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, зокрема: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь деталізації інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. b ч. 3 ст. 6 Конвенції (Mattoccia v. Italy [GC], пункти 59, 60).

Суд звертає увагу, що прокурором вчинялися дії щодо вручення обвинуваченому копії обвинувального акту та реєстру матеріалів дізнання, зокрема шляхом надсилання засобами поштового зв`язку, оскільки як зазначила прокурор, обвинувачений відмовився особисто його отримувати.

Відповідно до постанови Верховного Суду по справі №183/1682/22 від 18.06.2024 у разі вчинення стороною захисту дій, які ускладнюють вручення копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування до моменту звернення сторони обвинувачення з обвинувальним актом до суду, сторона обвинувачення може здійснити таке вручення вказаних документів обвинуваченим та їх захисникам у підготовчому судовому засіданні.

Також судом береться до уваги, що прокурора, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 19.03.2025, було зобов`язано вручити в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області копії обвинувального акту з реєстром досудового розслідування, однак ОСОБА_4 від його отримання відмовився і покинув без дозволу суду зал судового засідання та приміщення Тростянецького районного суду Вінницької області, про що було складено відповідний акт від 19.03.2025 за участю прокурора та секретаря судового засідання. Аналогічний акт було складено перед судовим засіданням 09.04.2025 у зв`язку з відмовою обвинуваченого у присутності секретаря судового засідання отримувати від прокурора обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

Суд зауважує, якщо неможливість ознайомлення з обвинуваченням, розуміння обвинувачення спричинена власними діями обвинуваченого, він не в праві стверджувати про порушення його права на захист (рішення «Кемпбелл іФелл проти Сполученого Королівства» від 28 червня 1984 року у справі №7819/77, 7878/77, п.96).

Разом з тим, суд звертає увагу, що обвинувачений у своєму клопотанні про повернення обвинувального акту особисто зазначає про ознайомлення з останнім, що також підтверджується його поясненнями наданими в підготовчому судовому засіданні з посиланням на невідповідність норм КПК у ньому та реєстрі матеріалів дізнання.

Крім того, із обвинувальним актом, реєстром матеріалів дізнання та матеріалами судової справи обвинувачений був ознайомлений 05.03.2025 в приміщенні суду, що ним підтверджено у судовому засіданні.

З приводу відсутності дати складання прокурором обвинувального акта, то дійсно у примірнику, який було надано суду, як доказ вмісту поштового відправлення, спрямованого ОСОБА_4 , відсутня дата складання обвинувального акта, вказано лише місяць та рік. Разом з тим, у примірнику, який подано до суду 03.11.2023 року наявна аналогічна дата складання даного документу, яка також відповідає даті супровідного листа про направлення до суду, розписці захисника про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів та квитанції про направлення поштового відправлення ОСОБА_4 .

Суд вважає відсутність даної дати у примірнику сторони захисту такою, що не може слугувати підставою повернення обвинувального акту, оскільки у матеріалах судової справи така дата вказана та саме із даним обвинувальним актом був ознайомлений обвинувачений 05.03.2025.

Щодо відкриття матеріалів дізнання, то відповідно до ч. 5 ст. 301 КПК України, у разі прийняття прокурором рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор зобов`язаний у межах строків, визначених частиною другою цієї статті, забезпечити надання особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику, потерпілому чи його представнику копій матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а у разі неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема шляхом надсилання копій матеріалів дізнання за останнім відомим місцем проживання чи перебування таких осіб; у разі відмови вказаних осіб їх отримати чи зволікання з отриманням вказані особи вважаються такими, що отримали доступ до матеріалів дізнання.

У судовому засіданні прокурор вказала, що на виклики підозрюваний не з`являвся, тому матеріали дізнання було відкрито його захиснику, що останньою не заперечувалось.

Згідно із п.3 ч. 2 ст. 301 та ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем; прокурор зобов`язаний не пізніше трьох днів після отримання матеріалів дізнання разом з повідомленням про підозру, а в разі затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, протягом двадцяти чотирьох годин здійснити одну із зазначених дій, серед яких звернутися до суду з обвинувальним актом. Отже, складання обвинувального акта прокурором, а не дізнавачем не суперечить вимогами законодавства.

Щодо зазначення персональних даних ОСОБА_4 у обвинувальному акті, то ця вимога прямо передбачена ст. 291 КПК України.

Загалом клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору ґрунтується в основному на категоричному невизнанні своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і запереченні ним викладених в обвинувальному акті обставин, що також не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Відтак, при розгляді клопотання про повернення обвинувального акту судом не встановлено таких недоліків обвинувального акту, які б перешкоджали суду проводити судовий розгляд. В той же час розгляд судом відповідних доводів можливий під час судового розгляду, коли суд за участю сторін на підставі дослідження наданих доказів здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

З огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до статті 291 КПК України, суд дійшов висновку, що вказані обвинуваченим та його захисником обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту, а тому у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Суд звертає увагу на те, що саме за результатами судового розгляду шляхом всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки відповідно до закону доказів, можливо буде зробити висновок про доведеність чи безпідставність висунутого обвинувачення, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Окрім того, обвинувачення як складова частина обвинувального акту, яке лише підлягатиме доведенню під час судового розгляду, не завжди може бути остаточним на момент надходження обвинувального акту до суду, оскільки відповідно до приписів ст. 338, 339, 340 КПК України під час або в результаті судового розгляду прокурор може як змінити обвинувачення чи висунути додаткове, так і відмовитись від підтримання державного обвинувачення.

Безпідставне повернення обвинувального акту прокурору призводить до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Не заслуговує на увагу також вимога про постановлення судом окремої ухвали, це не передбачено вимогами законодавства.

Протиправність дій прокурора, вказана обвинуваченим, зводиться виключно до невизнання ним своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні та розцінюється судом як позиція захисту.

Таким чином, суд встановив, що дане кримінальне провадження підсудне Тростянецькому районному суду Вінницької області відповідно до ст. ст. 33, 34 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито за участі сторін кримінального провадження, потерпілого та, в разі необхідності, свідків.

Щодо клопотання прокурора з приводу складання досудової доповіді відносно обвинуваченого, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Відповідно до ч.2 ст.314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України є кримінальним проступком, покарання за яке не пов`язане з позбавленням волі, а тому відсутні підстави для складання досудової доповіді щодо обвинуваченого, отже у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314-316 КПК України, суд, -

постановив :

У задоволенні клопотання обвинуваченого про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 23.08.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України, - відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, у відкритому судовому засіданні на 10.00 год.16.04.2025.

Розгляд справи на підставі ст. 31 КПК України здійснювати суддею одноособово.

У задоволенні клопотання прокурора про складання досудової доповіді щодо обвинуваченого - відмовити.

В судове засідання викликати учасників судового провадження, потерпілого та свідків ( після встановлення порядку дослідження доказів).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 11.04.2025 об 11-00 год.

Суддя ОСОБА_1