Справа № 192/2828/24
Провадження № 1-в/192/557/24
Ухвала

Іменем України

14 листопада 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

29.03.2023 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

16.04.2024 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09.07.2024 в частині призначеного покарання та засудженого до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Був засуджений 29.03.2023 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок від 16.11.2022 Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років з іспитовим строком 2 роки ухвалено виконувати самостійно. Вирок набрав законної сили 01.05.2023.

16.04.2024 засуджений Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2023 остаточно до відбуття призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09.07.2024 вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2024 змінено в частині призначеного покарання. Вважається засудженим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2023 остаточно до відбуття призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 09.07.2024.

Початок строку: 02.01.2023, кінець строку: 02.02.2028.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить:

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2024 за ч. 2 ст. 185 КК України;

негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 29.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор посилається на те, що згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2024. Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_4 з урахуванням змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09.07.2024 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2023 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Таким чином, усі вищевказані 2 вироки на теперішній час фактично виконуються ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)».

Встановлено, що відповідно вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2024 діяння за епізодами за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України не підпадають під дію положень ч. 2 ст. 74, ст. 5 КК України. Разом з тим, діяння за епізодом вчинення злочину ОСОБА_4 , передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України підпадає під дію положень ч. 2 ст. 74, ст. 5 КК України, оскільки ним 28.02.2018 вчинено крадіжку на суму 411,33 грн, що у 2018 році становить менш ніж 2 НМДГ.

Крім того відповідно до вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2023 ОСОБА_4 скоїв 15.11.2022 злочин за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжку майна на суму 867,36 грн, що у 2022 році становить менш ніж 2 НМДГ, тобто дані діяння підпадають під дію положень ч. 2 ст. 74, ст. 5 КК України.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 29 березня 2023 року ОСОБА_4 був засуджений Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і один місяць. Суд також ухвалив вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року, за яким ОСОБА_4 призначене покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, від відбування якого звільнено з іспитовим строком на два роки, - виконувати самостійно. Згідно з вироком ОСОБА_4 15.11.2022 вчинив крадіжку майна на загальну суму 867,36 грн.

16 квітня 2024 року ОСОБА_4 засуджений Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки шість місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі більш суворим покаранням за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29.03.2023 року у вигляді п`яти років одного місяця позбавлення волі та остаточно призначено до відбуття покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Згідно з цим вироком ОСОБА_4 28.12.2017 вчинив крадіжку майна на загальну суму 6553,08 грн, 31.12.2017 на суму 6104,48 грн, 02.01.2018 на суму 6896,47 грн, 26.02.2018 на суму 34351,22 грн, 14.03.2018 на суму 6137,88 грн, 28.02.2018 на суму 411,33 грн.

09.07.2024 Дніпровський апеляційний суд ухвалою змінив вирок в частині призначеного покарання. Постановив вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2023 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. В іншій частині вирок суду залишено без змін.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1600 гривень, отже сума податкової пільги складає 800 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 1600 грн (800 грн х 2).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1762 гривня, отже сума податкової пільги складає 881 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 1762 грн (881 грн х 2).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2481 гривня, отже сума податкової пільги складає 1240,50 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2481 грн (1240,50 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_4 майна 28.12.2017 на загальну суму 6553,08 грн, 31.12.2017 на суму 6104,48 грн, 02.01.2018 на суму 6896,47 грн, 26.02.2018 на суму 34351,22 грн, 14.03.2018 на суму 6137,88 грн була більшою 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, вартість майна, викраденого ОСОБА_4 28.02.2018 на суму 411,33 грн та 15.11.2022 на суму 867,36 грн, була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2023 та вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2024 засуджений за діяння, караність яких законом усунена, а саме за крадіжку майна 15.11.2022 на суму 867,36 грн та 28.02.2018 на суму 411,33 грн, тобто суми, які не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цими вироками за вказані кримінальні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України,у зв`язку з усуненням караності діяння.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вирокомЛенінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки майна 28 лютого 2018 на суму 411,33 грн, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1