печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3468/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого від 02.12.2024 р. у кримінальному провадженні №001065 від 27.12.2022,-

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого від 02.12.2024 р. у кримінальному провадженні №001065 від 27.12.2022 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 001065. У вимогах скарги просить скасувати постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим від 02.12.2024 року у кримінальному провадженні №001065. В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу посилається на те, що 02.12.2024 слідчий ТУ ДБР м.Києва ОСОБА_5 прийняв постанову, якою відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні. Постанова вмотивована відсутністю відомостей, які б свідчили про завдання ОСОБА_4 майнової, моральної чи іншої шкоди у кримінальному провадженні. У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилась, до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи у відсутність. Слідчий не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином. Правило щодо неможливості розгляду скарг за відсутності особи, що подала скаргу передбачає розгляд скарг за обов`язкової участі особи, разом з тим, до суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про розгляд скарги за його відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити, слідчий суддя визнав за можливе перейти до розгляду скарги без участі особи, що подала скаргу в судовому засіданні на підставі наявних доказів. Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак суд визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів. Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги та додані до неї документи приходить до наступного висновку. Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим. Як вбачається з матеріалів скарги, що слідчі ТУ ДБР, розташованого у м.Києві здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №001065 від 27.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України. Постановою слідчого ТУ ДБР м.Києва ОСОБА_5 від 02.12.2024 року відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №001065. Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації. Обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчий зазначав, що на даній стадії досудового розслідування, не отримано даних які б свідчили про спричинення заявнику будь-якої шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням. Як вбачається з оскаржуваної постанови від 02.12.2024 року, остання не містить викладу обставин або вмотивованих обґрунтувань, оскільки обмежується лише формальними обставинами, констатуванням факту, що не здобуто даних спричинення шкоди заявнику, при цьому. Отже, є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 в межах кримінального провадження повинен здобути статус потерпілої особи. За таких обставин, оскільки постанова слідчого носить у собі формальний характер, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови слідчого від 02.12.2024 р. про відмову у визнанні потерпілим, зобов`язання визнати ОСОБА_4 потерпілим, а відтак скарга підлягає задоволенню. Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити. Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 02.12.2024 року про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження №001065.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1