Справа № 487/8962/24
Провадження № 1-кс/487/1547/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000157 від 09.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

20.02.2025 року старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокуроромХерсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, у якому просив застосувати у кримінальному провадженні № 0000157 щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначити 6610 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 20 015 080 гривень. У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за винятком участі в слідчих діях; здати на зберігання всі документи, що дають право на виїзд з України; носити електронний засіб контролю.

Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та в подальшого суду, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, крім того він усвідомлює, що в разі доведення його вини, суд може призначити покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України, окрім цього, ОСОБА_4 може вплинути на свідків у провадженні, з метою схилити їх до надання неправдивих свідчень, а також вчините інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим виникла необхідність щодо вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 особистого зобов`язання чи домашнього арешту буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків, оскільки в останнього буде можливість покинути місце проживання та переховуватись, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, вивченням обставин вчиненого кримінального правопорушення встановлено, що підозрюваним ОСОБА_4 , в силу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України завдано матеріальних збитків територіальній громаді в розмірі 17 022 000 гривень, що підтверджується висновками експертиз та вказує на необхідність визначення не меншого розміру застави. Враховуючи що підозрюваний ОСОБА_4 матеріально забезпечений на високому рівні, що свідчить про те, що розміром застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків є 6610 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що дорівнює 20 015 080 гривень.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на те, що існують ризики переховування підозрюваного від слідства і суду, зважаючи на тяжкість покарання, підозрюваний має житло у м. Києві, може там переховуватись. На час пред`явлення підозри пішов у відпустку та перебував у іншому місті.

Підозрюваний в судовому засіданні вину не визнав, відмовився давати покази, зазначив, що він не переховувався від слідства, знаходився за місцем проживання, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначила, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання у м. Херсоні, в м. Києві проживає дружина із донькою, квартира перебуває у власності дружини, підозрюваний співпрацює зі слідством, відпустка була запланована до родини у м. Київ, спроб переховуватись у підозрюваного немає, має сім`ю та міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування ініційованого заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

У провадженні СУ ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000157 від 09.10.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 у період з 24.07.2024 року по 09.09.2024 діючи за попередньою змово з ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 з метою заволодіння шляхом обману земельними ділянками із кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0003, :02:001:0004, :02:001:0005, :02:001:0008 сільськогосподарського призначення загальною площею 307,84 га, які розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, використали завідомо підроблені офіційні документи, а саме державні акти на право приватної власності на землю І-ХС №033381 від 11 грудня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №227, а також державні акти серії ЯБ №123787 від 21.12.2006, серії ЯЕ № 944153 від 25.12.2006, серії ЯБ №123789 від 27.12.2006, серії ЯБ № 495615 від 29.12.2006, серії ЯБ №123788 та довідки, в яких внесено завідомо неправдиві відомості про отримання ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 право власності на земельні ділянки Тягинської сільської територіальної громади Бериславського району, Херсонської області.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється: використання завідомо підробленого документа.

Окрім цього, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 у період з 24.07.2024 по 09.09.2024 організував заволодіння шляхом обману земельними ділянками сільськогосподарського призначення, площею 307,84 га, що розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області загальною вартістю 17 022 000 гривень, чим завдав територіальній громаді збитків в особливо великих розмірах.

Так, ОСОБА_4 діючи за попередньою змово з ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 шляхом обману, заволоділи земельними ділянками із кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0003, :02:001:0004, :02:001:0005, :02:001:0008 сільськогосподарського призначення загальною площею 307,84 га, які розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, вартість яких у відповідності до висновку судової земельно-оціночної експертизи становить 17 022 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється: заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

20.02.2025 ОСОБА_4 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615, ст. 208 КПК України.

20.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою та доданими до неї завіреними належним чином копіями документів Тягинської сільської військової адміністрації від 09.10.2024 щодо незаконного оформлення земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0003, :02:001:0004, :02:001:0005, :02:001:0008; показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 08.11.2024 проведеного у Великоолександрівському ЦНАП; показами свідка ОСОБА_18 ; листом обласного архіву Херсонської області; протоколом обшуку 28.11.2024 проведеного за місцем мешкання ОСОБА_13 ; листом ЦНАП Херсонської міської ради від 21.01.2025; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 03.01.2025; листом Білозерського ЦНАП від 03.01.2025; листом Державного архіву Херсонської області від 07.01.2025; показами начальника Білозерського ЦНАП ОСОБА_19 ; показами свідка ОСОБА_11 , протоколом від 28.11.2024 впізнання по фотознімках проведеного за участі свідка ОСОБА_11 ; протоколом від 19.12.2024 слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , додатковими показами свідка ОСОБА_10 ; протоколом слідчого експерименту від 06.02.2025 за участі ОСОБА_10 , протоколом впізнання від 06.02.2025, показами свідка ОСОБА_16 , показами свідка ОСОБА_12 , протоколом впізнання від 12.02.2025, показами свідка ОСОБА_8 , протоколом проведеного зі свідком ОСОБА_8 , висновками судових земельних оціночних експертиз.

Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказують слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи процесуальну позицію підозрюваного та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії особливо тяжких злочинів передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_20 у разі визнання його винуватим за ч. 5 ст. 190 КК України, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду тому наявний ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 разом із дружиною мають житло в різних регіонах країни що вказує на наявність в останнього, можливість переховування.

Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Знаходячись на свободі ОСОБА_4 може знищити чи сховати документи, які, зокрема підтверджують вчинення ним кримінальних правопорушень.

Також, підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені та знищити докази, які вказують на вчинення ним кримінального правопорушення, не маючи обмежень у пересуванні, що дає підстави вважати, що наявні ризики передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обґрунтовується тим, що на сьогоднішній день ще не допитано всіх свідків у кримінальному провадженні. Знаходячись на свободі, підозрюваний може на них незаконно впливати з метою не надавати свідчення.

Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема ОСОБА_4 перебуваючи на посаді заступника начальника Департаменту сільського господарства та зрошення обласної військової адміністрації, впливає на посадових осіб, службових осіб зазначеного структурного підрозділу.

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, в результаті яких, інкримінованими йому діями, було спричинено шкоди на загальну суму 17 022 000 гривень, а також ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК).

Так, згідно п. 3 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтований у рішенні про визначення застави і повинен враховувати майновий стан обвинуваченого.

Слідчий суддя враховує, що в контексті рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії», визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, беручи до уваги особливий характер справи та шкоду завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст.177,178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , конкретних обставин кримінального провадження та висунутого обвинувачення, враховуючи суму спричинених збитків територіальній громаді, роль обвинуваченого ОСОБА_4 у злочинній схемі, його матеріальний стан, а також можливість вчинення нових злочинів з огляду на займану ним посаду, або вчинення дій направлених на перешкоджання досудовому розслідуванню, суд визнає ці обставини виключним випадком для визначення застави у розмірі, що перевищує максимальний розмір, а саме у межах 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6 056 000 грн.

Наведені обставини у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої абзацом п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Вказаний розмір застави є достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, не порушує його права та інших осіб, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись статтями 176-179, 184, 193, 184, 193, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000157 від 09.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 20.04.2025 року (включно).

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у межах 2000 (двох тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6 056 000 (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч) грн.

В разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні за винятком участі в слідчих діях;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24.02.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1