Справа № 192/2921/24
Провадження № 1-в/192/7/25
Ухвала

Іменем України

13 січня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

02.09.2021 вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, скасованого вироком Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2022 року в частині призначеного покарання, яким призначено покарання за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,

04.08.2022 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Був засуджений 02.09.2021 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання строк з 10.07.2021 по день набрання вироком законної сили. Вироком від 20.01.2022 колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду вирок Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02.09.2021 скасовано в частині призначення покарання. Ухвалено новий вирок, яким призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 20.01.2022.

Засуджений 04.08.2022 Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02.09.2021, який вироком Дніпровського апеляційного суду від 20.01.2022 року скасовано в частині призначеного покарання і остаточно до відбуття призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 06.09.2022.

Початок строку: 10.07.2021, кінець строку: 10.01.2026.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.08.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 02 вересня 2021 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Цей вирок скасований вироком Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2022 року в частині призначеного покарання, яким призначено покарання за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,

04 серпня 2022 року ОСОБА_4 засуджений Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 України до 2 років позбавлення волі. На підставі до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком суду більш суворим покаранням за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2021, який вироком Дніпровського апеляційного суду від 20.01.2022 року скасовано в частині призначеного покарання, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. Згідно з цим вироком ОСОБА_4 08 липня 2021 року вчинив крадіжку майна на суму 680 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2270 гривні, отже сума податкової пільги складає 1135 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2270 грн (1135 грн х 2).

Тобто, вартість майна, викраденого ОСОБА_4 08 липня 2021 року, була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2022 року засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме за викрадення 08 липня 2021 року майна на суму 680 грн, тобто суму, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цим вирокам за вказане кримінальне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК Україниу зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1