1-в/205/230/25
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення засудженого від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України (далі КК),

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання засудженого, відповідно до якого останній просить привести у відповідність його покарання, у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння.

В судове засідання прокурор, представник установи виконання покарань не з`явились, що, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 Кримінального-процесуального кодексу України (далі КПК), не є перешкодою для розгляду подання у їх відсутність. Від засудженого ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК.

Суд, вивчивши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року, яким він засуджений за ст. 126-1, ч. 2 ст. 185,ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК, ч. 1, 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року, та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.

Також ОСОБА_3 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року за ч. 1 ст. 162 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2020 року та остаточно призначено йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

При цьому, вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Так, вироком Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він 18.06.2021 викрав майно потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 2053 гривні, 08.09.2021 викрав майно ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму 374 гривні 40 копійок, 08.09.2021 викрав майно ТОВ «Омега» на суму 1017 гривень 84 копійки, 08.09.2021 викрав майно ТОВ «РУШ» на загальну суму 707 гривень 50 копійок, 08.09.2021 вдруге викрав майно ТОВ «РУШ» на загальну суму 707 гривень 50 копійок, 09.09.2021 намагався викрасти майно ТОВ «Омега» на загальну суму 1017 гривень 84 копійки, 09.09.2021 викрав майно ТОВ «РУШ» на загальну суму 698 грн.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК, у 2021 році становила 2270 грн.

Таким чином, оскільки суми викраденого майна за вказаними епізодами злочинної діяльності не перевищують суми двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, клопотання засудженого в цій частині підлягає задоволенню, а вказані епізоди злочинної діяльності підлягають виключенню з вироку Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року.

Крім того, як зазначалось вище, ОСОБА_3 засуджений також й вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2020 року за те що він 09.12.2019 викрав майно потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 1159 гривень.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК, у 2019 році становила 1921 грн.

Оскільки сума викраденого майна за вказаним вироком не перевищує суми двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, клопотання засудженого в цій частині також підлягає задоволенню, а обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання за вказаним вироком.

В цей же час, оскільки ОСОБА_3 засуджений за інші кримінальні правопорушення на яких не розповсюджується дія Закону № 3886-IX, вироки суду стосовно останнього підлягають приведенню у відповідність.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX) внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_6 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

Отже, має місце декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна або заволодінні майном шляхом обману або зловживанні довірою (шахрайство), вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, за вчинення яких було засуджено ОСОБА_3 , у зв`язку з чим клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. 2, 372, 537-539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення його від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначене йому вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2020 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Виключити з резолютивної частини вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року посилання суду на застосування положень ст. 71 КК.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року за ч. 1 ст. 162 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного йому вироком Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК та виключити з резолютивної частини вказаного вироку посилання суду на застосування положень ст. 71 КК.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року за ст. 126-1, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком більш та вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року, остаточно вважати ОСОБА_3 засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

В задоволенні іншої частини клопотання засудженого ОСОБА_3 відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1