У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2024 року про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2024 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 наголошує на тому, що фактично він відбуває строк покарання з 05.04.2019 р. та на момент звернення із поданням він пробув в місцях позбавлення волі 5 років та 3 місяці. За цей період він отримав 13 заохочень та 2 стягнення. Постійно офіційно працевлаштований та відшкодовував шкоду відповідно до цивільного позову. Має позитивну характеристику. Наведене у своїй сукупності свідчить про його виправлення та можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Звертає увагу суду і на те, що із поданням про звільнення його умовно-достроково звернулась саме адміністрація установи, яке було підтримано прокурором під час судового розгляду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло подання начальника Казанківської виправної колонії № 93, про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5

ОСОБА_5 відбував покарання, як засуджений Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області 30.05.2019 р. за ч. 1 ст. 309. ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Призначене покарання засуджений ОСОБА_5 відбував з 25.07.2019 р. в Державній установі «Кропивницька виправна колонія (№ 6)», за час перебування в якій отримав 2 стягнення та 10 заохочень.

Під час відбування ОСОБА_5 покарання 04.02.2022 р., останній був затриманий на території житлової зони Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№ 6)», де у нього був виявлений пакет з речовиною білого кольору.

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.04.2022 р. ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

З 17.06.2022 р. ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№ 93)», де отримав 3 заохочення, стягнення не накладались. Початок строку відбування покарання 20.04.2022 р., кінець строку - 20.07.2025 р.

Врахувавши дані матеріалів провадження, оцінивши в сукупності встановлені судом дані про особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого ним злочину, неодноразові судимості, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції дійшов висновку про неготовність засудженого до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки на теперішній час, у зв`язку з чим відмовив в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 з 05.04.2019 р. відбував покарання, як засуджений 30.05.2019 р. вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, до 6 років 2 місяців позбавлення волі. 20.04.2022 р. ОСОБА_5 засуджений Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі, за даним вироком початок строку відбування покарання - 20.04.2022 р., кінець строку відбування покарання - 20.07.2025 р.

На день розгляду судом першої інстанції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , останній, із призначених 3 років 3 місяців позбавлення волі, відбув 2 роки 2 місяці 21 день, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом, тому до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.

Разом з тим, як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Так, з характеристики, затвердженої начальником Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» від 27.06.2024 р., вбачається, що ОСОБА_5 до засудження мав місце проживання, був працевлаштований неофіційно, мав сезонну роботу, мали місце поодинокі випадки вживання алкоголю. За словами засудженого, відсутні ознаки щодо зв`язку вживання алкоголю з підвищенням агресивності, особа вмотивована до припинення вживання та невживання на свободі, проходить відповідні програми. До засудження мали місце поодинокі випадки вживання ПАР. ПАР грає значну роль у житті та здійснює помітний шкідливий вплив на особу, але ОСОБА_5 усвідомлює негативні наслідки. За словами засудженого, відсутні ознаки щодо зв`язку вживання ПАР з підвищенням агресивності.

Маються соціальні контакти (у т.ч. з іншими засудженими), має друзів, дехто у колі спілкування підтримує прокримінальні настанови та спосіб життя. Зі слів засудженого прокримінагенні зв?язки не підтримує. Підтримуються стосунки з рідними та близькими.

Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий та несистемний характер. Бере активну участь у програмах та усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Має позитивні плани на майбутнє, активно їх впроваджує в своєму житті. Має позитивні результати реалізації планів.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 від 23.05.2024 р. за період з 2019 року по 2024 рік, останній має 13 заохочень у виді подяки за добросовісне відношення до праці по благоустрою місць позбавлення волі та зразкову поведінку. Водночас, засуджений мав 2 стягнення: 23.02.2022 р. сувора догана (вилучено порошкоподібну речовину білого кольору), 29.09.2022 р. - догана (вилучено мобільний телефон). На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_5 , відбуваючи покарання за придбання та зберігання наркотичного засобу, як для власного споживання так і з метою збуту - метадону, вчинив аналогічне кримінальне правопорушення - придбання та зберігання наркотичного засобу метадону для власного споживання, за що був засудженим вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.04.2022 р.

Вказані обставини, які підтверджені матеріалами судового провадження та особової справи засудженого, свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про відсутність, на даний час, правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання.

Доводи засудженого, викладені в апеляційній скарзі щодо рахування його строку відбування покарання з 05.04.2019 р. не заслуговують на увагу, оскільки він засуджений 20.04.2022 р. вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда і початок строку покарання йому рахується за цим вироком.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України, для такого звільнення, та погоджується з його висновками в частині того, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому вважає, що підстав для скасування ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2024 року, про що просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2024 року про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3