Провадження №1-кп/369/1440/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю потерпілого ОСОБА_4 ,

за участю представника потерпілого ОСОБА_5 ,

за участю захисника ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000115 від 25.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

13 грудня 2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000115 від 25.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

17.12.2024 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність вимог ст. 291 КПК України, оскільки у ньому анкетні відомості потерпілого не відповідають паспортним даним, виклад обставин кримінального правопорушення у обвинувальному акті не відповідають вимогам кримінального та кримінально процесуального законодавства, оскільки прокурором було вказано, що тілесних ушкоджень зазнав саме ОСОБА_7 , а не потерпілий ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала з приводу клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору.

Представник потерпілого ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 при вирішенні клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, поклались на розсуд суду.

Вивчивши клопотання захисника, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.

В ст. ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 3 жовтня 2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначив, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Судом встановлено, що відповідно до обвинувального акта анкетні дані потерпілого не відповідають його паспортним даним, зокрема в обвинувальному акті зазначено, що потерпілим є ОСОБА_4 , а згідно паспортних даних було встановлено, що він є ОСОБА_4 .

Крім того, зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення.

Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що виклад фактичних обставин та формулювання кримінального правопорушення є не конкретизованим, оскільки прокурором зазначається про те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 було заподіяно тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Вимоги до обвинувального акта визначені ст. 291 КПК України, та їх недотримання прокурором є безумовним порушенням права обвинуваченого на захист, що також узгоджується з нормами статті 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Не вдаючись до аналізу доказів у справі, правильності кваліфікації дій обвинуваченого та не вирішуючи питань, що притаманні для судового розгляду, суд дослідивши обвинувальний акт, вважає, що він не відповідає вимогам закону, а призначення судового розгляду за ним буде грубим порушенням права обвинуваченого на захист.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , 01.02.1961 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000115 від 25.08.2024 підлягає поверненню прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.

Керуючись ст.ст. 110, 291, 314, 372, 376 КПК України, суд

ухвалив:

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000115 від 25.08.2024, повернути прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Повний текст ухвали оголошено 03 лютого 2025 року о 17:00 годині.

Суддя ОСОБА_8