справа № 362/1848/25
провадження № 1-кс/362/196/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року

Слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні від 14 березня 2025 року № 0000046 за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України, та

встановив:

До слідчого судді надійшло зазначене клопотання, відповідно до якого 14 березня 2025 до ЧЧ ВП №1 Обухівського РУП надійшло повідомлення від працівників поліції, про те що за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Барахти на автодорозі Р19 Фастів-Митниця-Обухів-Ржищів км. 41 зупинили грейдер днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 за порушення ПДР, який надав посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 видане ОСОБА_6 від 02.02.2011 з явними ознаками підробки. Цього ж дня був проведений огляд місця події, під час якого ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції посвідчення тракториста-машиніста видане на ім`я ОСОБА_5 , серії НОМЕР_2 видане ОСОБА_6 від 02.02.2011 року, категорії А1,D1,F1,F2 яке в подальшому було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» CRI1195412 та упаковано належним чином. 14.03.2025 року постановою старшого дізнавача СД відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_3 посвідчення тракториста-машиніста виданого на ім`я ОСОБА_5 , серії НОМЕР_2 видане ОСОБА_6 від 02.02.2011 року, категорії А1,D1,F1,F2, визнано речовим доказом.

У судове засідання дізнавач і володілець майна не прибули.

Дізнавач подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

За приписами частини 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, враховуючи норми статті 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі дізнавача та володільця майна.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями частини 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За правилами пункту 1 частини 2 цієї ж статті арешт майна допускається, з-поміж іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Підставою для арешту майна, щодо якого заявляється клопотання та його метою є, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, забезпечення збереження речових доказів.

У силу частин 1-2 статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частиною 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (частина 11 статті 170 КПК України).

Дізнавач просить суд накласти арешт на майно для забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні. На обґрунтування необхідності арешту майна посилається на те, що метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів, які є об`єктами кримінально протиправних дій та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, у даному випадку обґрунтування відповідності згаданого майна критеріям, визначеним статті 98 КПК України, у вказаній постанові про визнання речовим доказом та у клопотанні про арешт майна, є достатнім для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Враховуючи, що дізнавачем доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, а також з урахуванням того, що вказане у клопотанні майно відповідає визначеним статтею 98 КПК України критеріям, зважаючи на дотримання органом досудового розслідування вимог частини 5 статті 171 КПК України, а також беручи до уваги, що не накладення арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, або подальшого використання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для арешту майна, а тому клопотання є обґрунтованим.

Керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

задовольнити клопотання.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів із забороною розпорядження, користування та відчуження, окрім проведення експертних досліджень під час досудового розслідування, на тимчасово вилучене майно, а саме посвідчення тракториста-машиніста, виданого на ім`я ОСОБА_5 , серії НОМЕР_2 видане «Васильківська Київської» від 02 лютого 2011 року, категорії А1, D1, F1 ,F21.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 24 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1