Провадження №11-кп/801/138/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 (суддя доповідач),

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000379 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , маючого середньо-спеціальну освіту, неодруженого, працюючого комплектувальником у ФОП « ОСОБА_10 », раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, жителя АДРЕСА_2 , маючого незакінчену вищу освіту, неодруженого, працюючого різноробочим у ТОВ «Вінницька будівельна компанія», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК України), та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України ОСОБА_7 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні з 15 лютого 2024 року до 28 лютого 2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнано винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України ОСОБА_8 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні з 15 лютого 2024 року до 28 лютого 2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , спільно зі своїм знайомим ОСОБА_8 , 15 лютого 2024 року о 22 год 45 хв., перебували поряд із домогосподарством по АДРЕСА_3 , більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, де у них виник словесний конфлікт із ОСОБА_11 , під час якого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 висловлювалися нецензурною лайкою на її адресу. Через деякий час, приблизно о 23 год 00 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в цей конфлікт втрутився ОСОБА_12 , який підійшов до ОСОБА_7 і ОСОБА_8 з метою припинення протиправних дій, які вчинялися відносно його дружини ОСОБА_11 .

В цей час, в ході спілкування ОСОБА_12 із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у останніх виник спільний злочинний умисел, спрямований на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, поєднаного з нанесенням тілесних ушкоджень, відносно ОСОБА_12 .

В подальшому, реалізовуючи злочинний умисел у вказаний час та місці, неподалік домогосподарства по АДРЕСА_3 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки і моральності в суспільному житті, правил співжиття та взаємної поваги, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з хуліганських мотивів, підійшли до ОСОБА_12 та безпричинно, поводячи себе нахабно та зухвало, умисно без попередження, повалили його на землю.

Після цього ОСОБА_7 і ОСОБА_8 умисно наносили хаотичні удари ногами та руками по тулубу і в область голови ОСОБА_12 , який знаходився лежачи на землі. В цей час на місце події прибули працівники поліції, які зупинили бійку та затримали фігурантів.

В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_7 і ОСОБА_8 умисно заподіяли ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: поверхневої забійної рани в лобно-тім`яній ділянці зліва, синців в ділянці лівого плечового суглобу, на лівому передпліччі, в поперековій ділянці справа, синців та саден в ділянках правого та лівого колінних суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та часткового розриву ключично-акроміальної зв`язки лівого плечового суглобу, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинувачених, просив вирок суду першої інстанції змінити в частині на зарахування обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 терміну перебування під цілодобовим домашнім арештом у строк покарання.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про зарахування на підставі частини сьомої статті 72 КК України ОСОБА_7 у строк покарання терміну перебування під цілодобовим домашнім арештом з 28 лютого 2024 року по 14 липня 2024 року включно, виходячи зі співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про зарахування на підставі частини сьомої статті 72 КК України ОСОБА_8 у строк покарання терміну перебування під цілодобовим домашнім арештом з 28 лютого 2024 року по 14 липня 2024 року включно, виходячи зі співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, зокрема не застосував частину сьому статті 72 КК України, яка підлягає застосуванню, що є підставою для зміни вироку суду шляхом зарахування обвинуваченим у строк покарання домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачених, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Частиною першою статті 404 КПК України установлено, що вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за частиною другою статті 296 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог статті 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Разом з тим перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Так ухвалою судді Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року скасовано ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2024 року, якою застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 КК України, ОСОБА_7 запобіжний у захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з моменту затримання, тобто до 14 квітня 2024 року включно, та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 квітня 2024 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту на 30 днів, тобто до 16 травня 2024 року та у подальшому ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2024 року цей запобіжний захід продовжено на 60 днів, тобто до 14 липня 2024 року.

Також ухвалою судді Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року скасовано ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2024 року, якою застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 КК України, ОСОБА_8 , запобіжний у захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з моменту затримання, тобто до 14 квітня 2024 року, та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2024 року продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту на 32 дні, тобто до 16 травня 2024 року та у подальшому ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2024 року цей запобіжний захід продовжено на 60 днів, тобто до 14 липня 2024 року.

Згідно з частиною сьомою статті 72 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23 cерпня 2023 року, який набрав чинності 28 березня 2024 року) домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (частина перша статті 5 КК України).

Враховуючи те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , починаючи з 28 лютого 2024 року по 14 липня 2024 року включно перебували під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з урахуванням положень частини сьомої статті 72 КК України, як такої, що поліпшує становище обвинувачених, зазначений період підлягає зарахуванню обвинуваченим у строк їх покарання у співвідношенні три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 409 КПК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2024 року змінити.

Доповнити резолютивну частину вироку наступними абзацами:

«На підставі частини сьомої статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання термін перебування під цілодобовим домашнім арештом з 28 лютого 2024 року по 14 липня 2024 року включно, у співвідношенні три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

На підставі частини сьомої статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання термін перебування під цілодобовим домашнім арештом з 28 лютого 2024 року по 14 липня 2024 року включно, у співвідношенні три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі».

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4