Номер провадження: 11-сс/813/382/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 24.01.2025 про арешт майна у к/п №0000440 від 08.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000440 від 08.04.2024 було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та було накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме за адресою АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «Apple iPhone» модель «16 Pro max» в корпусі золотистого кольору, imei 1: НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_2 , у чохлі прозорого кольору, з системою логічного захисту з паролем « НОМЕР_3 », належний ОСОБА_7 , документи на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: виписний епікриз № 1150 від 17.07.2023 на 1 арк., рентгенівський знімок, службову характеристику, довідку ВЛК, виписку № 207 від 01.08.2023, виписку № 5635 від 01.08.2023, виписку № 3046/1 від 15.07.2023, довідку про поранення від 15.03.2023, виписку № 9081 від 15.03.2023, довідка форма № 100, довідка № 56/23 про обставини поранення від 15.03.2023, виписку № 970/224 від 17.03.2023, довідку ВЛК від 12.04.2023, довідку від 19.04.2023, консультаційний висновок від 12.06.2023, консультаційний висновок від 10.05.2023, довідку від 22.05.2023, консультаційний висновок від 10.05.2023, довідку ВЛК № 4046 від 10.05.2023, довідку ВЛК від 15.06.2023 № 5021, довідку № 1619 без дати; документи на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: копію виписки з медичної картки від 04.01.2024, копію довідки про обставини травми від 30.09.2023, довідка ВЛК від 14.07.2023, копія виписки від 29.08.2023, копія довідки ВЛК від 02.01.2024, копію виписки № 6286 від 25.12.2023, копію довідки ВЛК від 16.11.2023, копію довідки ВЛК від 19.10.2023, копію виписки № 4797 від 22.09.2023, копію військового квитка серії НОМЕР_4 , копію паспорту, копія ІНН, копію довідки про невідкладну допомогу; заяву ОСОБА_11 на 1 арк.; копію паспорту на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1 арк., документи на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: копію військового квитка серії НОМЕР_5 , копію паспорту серії НОМЕР_6 від 10.12.2003, копія ІНН; копії документів на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , копія ІПН, папер А4 з написом «на комісію 27.12.2024» з печаткою КУ ООЦМСЕ; грошові кошти у сумі 1500 доларів США, а саме 15 купюр номіналом по 100 доларів США; грошові кошти у сумі 5200 доларів США, а саме 52 купюр номіналом по 100 доларів США, грошові кошти у сумі 26 250 доларів США, а саме 262 купюри номіналом по 100 доларів США та 1 купюра номіналом 50 доларів США, із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами.

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя вказував на те, що вилучене в ході обшуку майно могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, зокрема інформація у мобільному телефоні місить відомості, які мають значення для зазначеного провадження, грошові кошти могли бути набуті в результаті вчиненні кримінально-протиправних дій, їх зв`язок із кримінальним провадженням підлягає з`ясуванню в ході проведення досудового розслідування.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою з таких підстав:

- поза увагою слідчого судді залишилося те, що у клопотанні слідчого не зазначено підставу арешту майна, при цьому зміст клопотання складається із загальних фраз та цитування норм КПК України, не містить доказів того, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України;

- клопотання слідчого не містить відомостей на підтвердження причетності ОСОБА_7 до зазначеного кримінального провадження, а її пояснення у судовому засіданні фактично залишилися поза увагою слідчого судді. Окрім того, їй не було повідомлено про підозру та вона не викликалася для допиту, у вказаному кримінальному провадженні не має будь якого процесуального статусу;

- за місцем проведення обшуку зареєстровані донька та син ОСОБА_7 , вилучені кошти належать її родині. Твердження слідчого судді з приводу того, що грошові кошти у сумі 20 000 доларів США належать доньці ОСОБА_7 , яка працює у правоохоронних органах не відповідають дійсності, оскільки вони належать її чоловікові, який проходить службу у ЗСУ;

- слідчий, вилучивши в ході проведення обшуку грошові кошти вийшов за межі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.01.2025, якою не було надано дозвіл на вилучення грошових коштів. При цьому, зазначені в ухвалі речі, такі як мобільні телефони, банківська картки, комп`ютерна техніка вилучені не були, що було підставою для повернення клопотання слідчому;

- розгляд клопотання про арешт майна відбувся із порушенням строків, передбачених ст. 172 КПК України, на 11 день після його надходження до суду;

За таких обставин, представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.01.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, водночас, прокурор ОСОБА_15 направив на адресу апеляційного суд заперечення, в яких просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях, проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно дост. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні,3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів, які надані апеляційному суду, СУ ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування у к/п №0000440 від 08.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що під час проведення досудового розслідування у к/п №0001532 від 14.12.2023 за ч. 3 ст. 369-2 КК України, було встановлено, що 15.01.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси ОСОБА_1 , було проведено обшук автомобіля CHEVROLET EQUINOX, 2016, державний номер НОМЕР_7 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_8 , який перебував у користуванні ОСОБА_16 на момент вчинення кримінального правопорушення, під час проведення якого було виявлено та вилучено документи, які містять ознаки підробки.

Також було встановлено, що невстановлені особи, перебуваючи на території Одеської області, сприяють в організації здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

Для встановлення осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, з метою встановлення повних анкетних даних осіб, які причетні до вчинення даного злочину, їх можливих місць мешкання, та місць зберігання знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, було надано доручення співробітникам УСР в Одеській області ДСР НПУ на проведення слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення було встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 сприяє в організації здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

Метою накладення арешту слідчий визначив необхідність проведення судових експертиз, додаткових оглядів речових доказів, а його завданням запобігання знищенню, втраті або приховування тимчасово вилученого майна.

Що стосується доводів представника з приводу того, що ОСОБА_7 не було повідомлено про підозру та вона не викликалася для допиту, у вказаному кримінальному провадженні не має будь якого процесуального статусу, колегія суддів зауважує, що відповідно до відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

За приписами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд на підставі аналізу матеріалів клопотання погоджується із висновками слідчого судді з приводу того, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки грошові кошти могли бути набуті кримінально протиправним шляхом, інформація, яка міститься на телефоні містить відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Що стосується аргументів представника з приводу того, що вилучені грошові кошти належать родичам ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає, що на даній стадії кримінального провадження зазначені доводи потребують перевірки, оскільки вони були вилучені разом із медичними документами сторонніх осіб. Більш того, у мобільному телефоні ОСОБА_7 була виявлена значна кількість повідомлень (переписка), у яких містяться військові та медичні документи, зміст яких дозволяє припустити здійснення діяльності на сприяння у виготовлені документів, які дають підставу для відстрочки від мобілізації.

У цьому контексті колегія суддівзвертає увагу апелянта на можливість звернення з клопотанням до слідчого судді, суду про скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України, при умові, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Що стосується тверджень представника ОСОБА_6 з приводу того, що слідчий, вилучивши в ході проведення обшуку грошові кошти вийшов за межі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.01.2025, якою не було надано дозвіл на вилучення грошових коштів, колегія суддів зауважує наступне.

За приписами ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так, обшук був проведений 10.01.2025, із клопотанням про арешт майна слідча звернулася до слідчого судді 11.01.2025, що свідчить про дотримання процесуальної форми у цій частині.

Колегія суддів враховує посилання апелянта з приводу того, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся із порушенням строків, передбачених ст. 172 КПК України, на 11 день після його надходження до суду, водночас враховуючи існуючі складні умови здійснення правосуддя під час дії воєнного стану на території України, та з огляду на недостатню штатну укомплектованість судів, апеляційний суд не вважає таке порушення істотним.

Насамкінець, апеляційний суд враховує, що особливо актуальним є встановлення та розслідування кримінальних правопорушень за фактами організації здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, у найбільш несприятливий час для держави у час збройної відсічі внаслідок повномасштабного вторгнення рф.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності.

Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

За приписами п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що на теперішній час підстави для задоволення апеляційної скарги представника власників майна ОСОБА_6 , та скасування законної ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2025 про арешт майна, перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали, вилучене в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме за адресою АДРЕСА_1 у к/п №0000440 від 08.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4