Справа №639/5396/24
Провадження № 1-КП/639/433/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/5396/24 (в ЄРДР №0000788 від 10.08.2024) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні») та в подальшому продовженого відповідно до ст. ст. 85,106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, а саме 09.08.2024, близько 13 години 50 хвилин, знаходився на зупинці громадського транспорту, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та помітив на землі біля зупинки гаманець коричневого кольору, який належить ОСОБА_6 .

Саме в цей час у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення злочину проти власності, у період воєнного стану.

Так, ОСОБА_3 , знаходячись на зупинці громадського транспорту, вільним доступом, достовірно знаючи, що гаманець йому не належить, та був кимось загублений, реалізовуючи свій злочинний умисел, оцінивши ситуацію, що склалася, впевнившись, що за його діями ніхто, як на його думку, зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, непомітно для оточуючих, викрав вказаний гаманець, в якому знаходились грошові кошти у сумі 4000 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 4000 гривень.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 09.08.2024, близько 13 години 50 хвилин, знаходячись на зупинці громадського транспорту, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , після здійснення крадіжки гаманця, який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкривши який побачив банківські картки АТ «Універсал Банк» - «monobank» № НОМЕР_1 , АТ «Ukrsibbank» № НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_6 , та вирішив вчинити таємне привласнення вказаних банківських карток, які відповідно до примітки ст. 357 КК України є офіційним документом.

Саме в той час ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний намір, вважаючи обстановку, що склалася, найвигіднішою для здійснення таємного привласнення зазначених банківських карток, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, залишив собі і таким чином таємно привласнив банківські картки з метою вимагання від потерпілого ОСОБА_6 грошових коштів за їх повернення.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав за необхідне для привласнення офіційного документу, яким є банківські картки АТ «Універсал Банк» - «monobank» № НОМЕР_1 , АТ «Ukrsibbank» № НОМЕР_2 , яка відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. ст.1 і 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» та ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відповідає визначенню поняття «офіційний документ» та є його різновидом.

Після цього, ОСОБА_3 з вказаним офіційним документом, виданим на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місця скоєння злочину зник.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 1 ст. 357 КК України.

Також ОСОБА_3 09.08.2024, близько 13 години 50 хвилин, знаходячись на зупинці громадського транспорту, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , після здійснення крадіжки гаманця, який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкривши який побачив паспорт громадянина України, де в ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння офіційним документом, яким є паспорт громадянина України№ НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 28.09.2023 року, орган, що видав №6320.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи, що власником паспорту громадянина України є інша людина, оскільки на вказаному документів наявні реквізити та відомості про його власника, яким є ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи на меті вимагання від потерпілого грошових коштів за його повернення, таємно заволодів ним.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав за необхідне для привласнення офіційного документу, яким є паспорт громадянина України, та з місця скоєння злочину зник.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 3 ст. 357 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення

Під час виконання судом дій, передбачених ст. 348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю.

Будучи допитаним в судовому засіданні 05.12.2024, обвинувачений ОСОБА_3 показав суду, що 09.08.2024, у денний час доби, знаходився біля сигаретного магазину «Аттика» на перехресті вулиці Дудинська та просп. Любові Малої в м. Харкові, де побачив на землі загублений гаманець. Піднявши гаманець, він виявив в ньому грошові кошти у сумі 4000,00 грн., а також банківські картки та ID-картку (паспорт) на ім`я « ОСОБА_6 ». Забравши вказані речі, з місця події пішов. Грошові кошти він витратив на власні потреби. В подальшому йому зателефонував хлопець, з яким він познайомився біля зупинки та якому залишив свій номер телефону, та повідомив, що власник гаманця шукає його. Він направив фотознімок з описом місця, де знаходиться гаманець. Після цього в процесі спілкування телефоном з власником речей, ОСОБА_6 , вони домовились з останнім про повернення банківських карток та ID-картки за грошову винагороду у розмірі 2500,00 грн., яку мав сплатити останній. Наступного дня до нього приїхали працівники поліції, яким він видав вказані картки та ID-картку.

Свої дії ОСОБА_3 піддав критичній оцінці, висловив жаль щодо скоєного.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Крім вищезазначених показань обвинуваченого, судом також безпосередньо було досліджено інші докази документи, протоколи слідчих дій, а саме:

-дані протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.08.2024, згідно якого ОСОБА_6 просив органи поліції вжити заходи до пошуку його гаманця, коричневого кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі близько 4000,00 грн., паспорт громадянина України та банківські картки , відсутність якого він виявив приблизно о 14:00 09.08.2024на зупинці на перехресті вул. Дудинської та просп. Л.Малої. (а. 8 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024);

-долучені потерпілим ОСОБА_6 в ході його допиту скріншоти екрану мобільного телефону з перепискою, за змістом якої абонент номеру телефону НОМЕР_4 зазначав, що знайшов документи та готовий їх повернути за винагороду у розмірі 2500,00 грн., які необхідно перерахувати на відповідний номер банківської картки, після чого буде повідомлено, де можна забрати документи (а. 15-19 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024);

-дані протоколу огляду місця події від 10.08.2024 та заяву ОСОБА_3 , яким зафіксовано факт добровільної видачі останнім паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , банківських карток АТ «Універсал Банк» - «monobank» № НОМЕР_1 , АТ «Ukrsibbank» № НОМЕР_2 , які постановою слідчого визнані речовими доказами (а. 9-12 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024);

-долучені свідком ОСОБА_7 в ході його допиту скріншоти екрану мобільного телефону з перепискою з абонентом, який надіслав фотознімок Google-карти з описом місця знаходження гаманця за адресою: АДРЕСА_4 , та звернувся з проханням надати номер мобільного телефону ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), щоб поспілкуватися з ним на предмет повернення паспорту (а. 30-36 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024);

-дані протоколу огляду місця події від 10.08.2024 відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_4 , де в одній із автомобільних шин біля паркану були виявлені та вилучені гаманець коричневого кольору та військовий квиток на ім`я військовослужбовця ОСОБА_6 , які постановою слідчого визнані речовими доказами (а. 26-29 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024);

-дані протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.08.2024 з додатками, за змістом якого потерпілий ОСОБА_6 упізнав ОСОБА_3 як особу, яка сиділа біля магазину «Аттика» 09.08.2024 за адресою: АДРЕСА_3 , коли він загубив гаманець (а. 21-25 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024);

- дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2024 з додатками, за змістом якого свідок ОСОБА_7 упізнав у фотознімку із зображенням ОСОБА_3 як особу, з якою він познайомився 09.08.2024 біля магазину «Аттика», що розташований біля зупинки за адресою: АДРЕСА_3 , який представився як ОСОБА_8 та в подальшому підібрав гаманець коричневого кольору з грошовими коштами та документами в ньому (а. 37-39 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024);

-відеозапис з камери відеоспостереження, встановленої на магазині «Аттика» за адресою: АДРЕСА_5 , за 09.08.2024, на якому, окрім іншого, зафіксовано: о 13:52:00 з магазину вибігає чоловік, зовнішньо схожий на потерпілого ОСОБА_6 , який озирається та перевіряє свої кишені, знов повертається до магазину, а потім виходить і йде у невідомому напрямку; о 13:54:04 чоловік, одягнутий в білу кепку з сонцезахисними окулярами на голові, темну майку , світлі шорти з малюнком, темні сандалі та з портфелем на плечі, пришвидшеним шагом проходить повз магазин, а потім починає бігти. Під час досудового розслідування, при відтворенні вказаного відеозапису за участі свідка ОСОБА_7 останній упізнав чоловіка у білій кепці з сонцезахисними окулярами на голові, темній майці, світлих шортах з малюнком, темних сандалях та з портфелем на плечі як того, з яким він познайомився 09.08.2024 біля магазину «Аттика» (а. 40-48 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024).

З урахуванням спільної думки сторін кримінального провадження, положень ст. 325 КПК України, судом було прийнято рішення про розгляд кримінального провадження без участі потерпілого ОСОБА_6 , який надав до суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження без його участі (т. 1 а.с. 39), а також про відсутність необхідності допиту свідка ОСОБА_7 .

Аналізуючи інші вищенаведені докази сторони обвинувачення, суд відзначає, що їх належність, допустимість та достовірність сумніву не викликає, адже вони отримані у порядку, встановленому КПК України, без порушення закону, узгоджуються один з одним, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд їх прийняв, та вважає такими, що є достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Впізнання обвинуваченого під час досудового розслідування проведено згідно вимог ст. 228 КПК України.

Порушень вимог КПК України, які б були наслідком недопустимості вказаних доказів судовим розглядом не встановлено.

Отже, оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень за наведених вище обставин доведена поза розумним сумнівом, та підтверджується дослідженими судом доказами та показаннями самого обвинуваченого.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

З правової позиції Верховного Суду України, зазначеної у постанові від 11 грудня 2014 року (справа № 5-23кс14), вбачається, що заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала, кому належить це майно, мала підстави вважати, де знаходиться власник речі, і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, або ж у разі появи власника з метою поновлення свого права володіння майном, умисно перешкоджала йому в цьому, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Відповідні висновки викладені також у постановах ККС ВС від 20 березня 2018 року у справі № 464/3742/15-к, від 6 листопада 2018 року у справі № 127/3792/16-к, від 2 жовтня 2018 року у справі № 686/23920/16-к, від 18 липня 2019 року у справі № 761/31918/14-к.

За встановлених судом обставин, обвинувачений ОСОБА_3 виявив гаманець потерпілого майже одразу після того як він був втрачений ОСОБА_10 , не вживши будь-яких дій спрямованих на встановлення та повернення його власнику, хоча мав можливість це зробити, адже у гаманці містились документи, що посвідчують особу власника, але одразу зник з місця події, витратив грошові кошти на власні потреби, а в подальшому висунув вимогу щодо надання йому грошової винагороди у розмірі 2500,00 грн. за повернення документів (банківських карток та паспорту громадянина України), що підтверджується, зокрема, скріншотами відповідної переписки (а. 19, 36 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024), у діях обвинуваченого ОСОБА_3 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Цими ж обставинами підтверджується і корисливі мотиви при привласнення ОСОБА_3 офіційних документів (банківських карток потерпілого), тобто наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Отже, аналізуючи встановлені судовим розглядом обставини, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за:

- ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану;

- ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;

- ч. 3 ст. 357 КК України незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви суду при призначенні покарання

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; неодружений; працездатний, але офіційно не працює; має місце реєстрації та постійне місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином (ч. 4 ст. 185 КК України), а два інших кримінальними проступками (ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України); відношення обвинуваченого до скоєних кримінальних правопорушень, їх конкретні обставини, відсутність тяжких наслідків; особу винного; обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Також судом враховується позиція потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, покладаючись у вирішенні вказаного питання на розсуд суду.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

При цьому обставин, які б явно свідчили, що застосування судом статті 75 КК України буде неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання ОСОБА_3 прокурором не доведено.

Тому,з урахуванням вищенаведеного, а також правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 17.04.2018р. по справі № 298/95/16та від 16.08.2018р. по справі №183/163/14, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання, у зв`язку з чим його можливо звільнити від відбування передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, застосувавши також при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.08.2024, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174, абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

З урахуванням висновків суду про можливість звільнення ОСОБА_3 від покарання на підставі ст. 75 КК України, а також, що він підлягає призову ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби під час мобілізації, суд вважає за можливе скасувати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Водночас відповідно до вимог ч. 7 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 строк застосування до нього по даному кримінальному провадженню запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у період з 26.08.2024 по 05.12.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 строк застосування до нього по даному кримінальному провадженню запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 26.08.2024 по 05.12.2024 включно, з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити, що на підставі ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню:

-паспорт громадянина України ОСОБА_6 № НОМЕР_3 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_1 ; банківську картку «Ukrsibbank» № НОМЕР_2 ; гаманець коричневого кольору на застібці з чорними написами; військовий квиток в обкладинці камуфляжного кольору з написами залишити в розпорядженні (вважати повернутими) власника ОСОБА_6 (а. 12, 13, 28, 29, 63 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024);

-DVD диск з відеозаписом з камери відеоспостереження від 09.08.2024 зберігати в матеріалах кримінального провадження (а. 48, 49 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.08.2024 по справі №639/4898/24 (провадження №1-кс/639/1056/24 та №1-кс/639/1057/24 ), на вищезазначені речові докази (а. 57-62 матеріалів д.р. №0000788 від 10.08.2024).

Скасувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1