Провадження №1-кс/463/2450/25
УХВАЛА

слідчого судді

18 березня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах приватного підприємства «ФТФ» про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України,

встановила:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах приватного підприємства «ФТФ»звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту майна, арешт на яке накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року, у кримінальному провадженні № 0000039 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, а самена рідини для електронних випаровувачів, заправлені в одноразові випаровувачі моделі «ELFBAR T600» (Грей Тют) в кількості 85198 шт.

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року, у кримінальному провадженні № 0000039 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляд території складу ВМО №1 МП «Львів-північний» Львівської митниці за адресою: вул. Тополина, 1 у с. Муроване Львівського району Львівської області в ході якого виявлено та вилучено рідини для електронних випаровувачів, заправлені в одноразові випаровувачі, моделі «ELFBAR T600» (Грей Тют) в кількості 85198 шт. Адвокат зазначає, що на даний час відпала потреба у подальшому арешті майна, оскільки проведено усі необхідні слідчі дії та заходи щодо арештованого майна, в тому числі експертизи. Під час досудового розслідування було встановлено, що арештоване майно повністю відповідає документам, які надавалися митному органу при ввезені майна, відповідно вказане майно ввозилось на територію України виключно у відповідності до вимог чинного законодавства і факт такого ввезення не містить ознак кримінального правопорушення. Обставини, які були враховані слідчою суддею при накладенні арешту на майно, на даний час перестали існувати, а тому в подальшому арешті майна не існує потреби.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

Детектив ОСОБА_4 при розгляді клопотання не заперечив проти його скасування. Повідомив, що у кримінальному провадженні проведено усі необхідні експертизи, згідно яких детективом встановлено про відсутність складу злочину, проте кримінальне провадження не закрито у зв`язку з тим, що є необхідність у проведенні ще кількох слідчих дій (допитів), після проведення яких буде вирішено питання про закриття кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно, матеріали клопотання про скасування такого, також матеріали кримінального провадженні слідча суддя дійшла до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що у провадженні Підрозділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області перебуває кримінальне провадження за № 0000039 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України.

Під час досудового розслідування в межах кримінального провадження встановлено, службові особи ПП «ФТФ» () здійснили переміщення через митний кордон України підакцизних товарів з наданням митному органу документів, що містять підроблені відомості як підстава його переміщення та шляхом надання товару вигляд іншого товару.

Так, 14.10.2024 у відділ митного оформлення №1 митного поста «Львів північний» Львівської митниці подано товаросупровідні документи та електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ24UA81U6 для здійснення митного контролю та оформлення товару, одержувачем якого є ПП «ФТФ», .

Відповідно до поданих товаросупровідних документів та даних заявлених у електронній митній декларації типу ІМ40ДЕ 24UA81U6 встановлено, що на адресу ПП «ФТФ» () у митному режимі імпорт переміщується товар: «Рідкі суміші хімічних речовин, призначені для вдихання без горіння, з вмістом нікотину, обклеєні марками акцизного податку України типу РІ, заправлені в одноразову електронну сигарету, не в аерозольній упаковці, не містить озоноруйнівних речовин, не медичного призначення, не містить вітамінів або інших добавок, які створюють враження, що виріб має переваги для здоров`я або призводить до зменшення ризиків для здоров`я, або становить менший ризик для здоров`я, не містить кофеїн, таурин чи інші добавки та стимуляторні сполуки, що асоціюються з енергійністю та життєвою силою, не містить добавки, що мають властивості робити викиди кольоровими, не містить наркотичних засобів та прекурсорів. Рідина для електронних випаровувачів, заправлена в одноразовий випаровувач, модель ELFBAR T600, об`єм рідини 2мл, вміст нікотину у рідині не більше 20мг/1мл, без смаку та запаху (аромату), склад: гліцерин, пропіленгліколь, нікотин всього 85183 штук. Рідина для електронних випаровувачів, заправлена в одноразовий випаровувач, модель ELFBAR T600, об`єм рідини 2мл, вміст нікотину у рідині не більше 20мг/1мл, зі смаком та запахом (аромат) тютюн (Грей Тют.), склад: пропіленгліколь, гліцерин, нікотин, ароматизатор тютюну всього 85200 штук. Загальна кількість 170383 штуки. Загальна кількість рідини - 340,766 літрів. Торговельна марка ELFBAR. Виробник Imiracle (ShenZhen) Technology Co., Ltd. Країна виробництва CN Китай».

Відправником (продавцем) товару є компанія «Spirit Age Technology Limited» (Room 1003, 10/F, tower 1, Lippo centre, 89 Queensway, Admiralty, Hong Kong, Китайська Народна Республіка). Заявлена вартість товару становить 289646,00 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України відповідає сумі 11 970 837,46 гривень.

Детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного управління» Територіального управління БЕБ у Львівській області проведено огляд території складу ВМО №1 МП «Львів-північний» Львівської митниці за адресою: вул. Тополина, 1 у с. Муроване Львівського району Львівської області в ході якого виявлено та вилучено рідини для електронних випаровувачів, заправлені в одноразові випаровувачі, моделі «ELFBAR T600» (Грей Тют) в кількості 85198 шт.

16.11.2024 вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, враховуючи те, що таке зберегло на собі можливі сліди кримінального правопорушення, буде містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, воно підпадає під ознаки речей, визначених у ст. 98 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року, у кримінальному провадженні № 0000039 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, накладено арешт на рідини для електронних випаровувачів, заправлені в одноразові випаровувачі моделі «ELFBAR T600» (Грей Тют) в кількості 85198 шт.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідча суддя повинна діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час судового розгляду встановлено, що детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України.

Детектив ОСОБА_4 у судовому засідані повідомив, що усі необхідні слідчі дії проведено, у тому числі і необхідні експертизи, відповідно не заперечує, щодо скасування арешту на майно. Окрім цього судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження відповідно слідчою суддею здійснено належний судовий контроль у даному кримінальному провадженні.

Варто зауважити, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування. Водночас, досудове розслідування розпочато 15.11.2024, 4 місяці тому.

Слідчою суддею при розгляді даного клопотання враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема правова позиція ЄСПЛ у справі «AKSHIN GARAYEV v. AZERBAIJAN» від 02.02.2023, заява №30352/11. Власник приватної компанії скаржився на те, що постійне і тривале утримання майна, що належить його компанії, в якості речових доказів у кримінальному провадженні, порушувало його право на мирне володіння своїм майном. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що оскільки утримання майна Заявника як доказу є заходом, який тимчасово обмежує користування та розпорядження майном, цей захід має бути передбачений національним законодавством, переслідувати законну мету та бути їй пропорційним. Водночас також повинно існувати розумне співвідношення пропорційності між засобами, що застосовуються, і метою, яку прагнуть досягти будь-які заходи, що застосовуються державою, в тому числі заходи, спрямовані на контроль за використанням майна приватної особи. Ця вимога виражається в понятті "справедливого балансу", який повинен бути досягнутий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав особи. Для того, щоб визначити пропорційність відповідного заходу, необхідно враховувати його тривалість, а також його необхідність з огляду на хід кримінального провадження, наслідки його застосування для відповідної особи та рішення, прийняті органами влади у зв`язку з цим. У справі Заявника Суд взяв до уваги, що кримінальне провадження залишалося призупиненим без проведення активних слідчих дій та без можливості переоцінити подальшу необхідність збереження речових доказів. При цьому Суд врахував значну вартість цього майна. Як наслідок, ЄСПЛ констатував, що у цій справі не було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та інтересами Заявника, оскільки він був зобов`язаний нести надмірний тягар внаслідок тривалого утримання його майна як доказу.

Крім того, норми ч. 2 ст. 19 Конституції України, вказують на те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином виходячи з наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку, що подальше обмеження власника у праві використання та володіння власним майном, суперечить вищенаведеним положенням Конституції України, КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

КПК України не визначає переліку обставин, за наявності яких потреба у застосуванні арешту майна, як засобу забезпечення кримінального провадження, припиняється. Однак логічне тлумачення відповідної норми, дає підстави зробити висновок, що вказане може мати місце у випадку, коли перестануть існувати підстави, з огляду на які було накладено арешт.

Згідно з принципом диспозитивності, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

За таких обставин, слідча суддя не може прийти до переконання, що на теперішній час накладений арешт майна продовжує відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано продовжує обмежувати право власності, володіння та розпорядження.

Беручи до уваги вищевикладене, слідча суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власником належним йому майном, у застосуванні цього заходу відпала потреба, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна.

Керуючись ст. 233-236, 370-372 КПК України, слідча суддя

постановила:

клопотання адвоката адвоката ОСОБА_3 в інтересах приватного підприємства «ФТФ» про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 27.11.2024, на майно, яке було вилучено 15.11.2024 в ході проведення огляду території складу ВМО №1 МП «Львів-північний» Львівської митниці за адресою: вул. Тополина, 1 у с. Муроване Львівського району Львівської області, зокрема рідини для електронних випаровувачів, заправлені в одноразові випаровувачі моделі «ELFBAR T600» (Грей Тют) в кількості 85198 шт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 19.03.2025 року о 12 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1