Справа № 619/4668/21
Провадження № 1-в/953/2/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова подання начальника Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає (зі слів) за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28.09.2021 року: за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна; на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Подання обґрунтовано такими обставинами.

17.11.2024 року до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області (далі також ФДУ «Центр пробації», Центр пробації) надійшов вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 28.09.2021 року стосовно ОСОБА_4 , яким останнього засуджено:

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна;

на підставі ст. 75 КК України засудженого звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів особової справи засуджений не був ознайомлений під особистий підпис із порядком та умовами відбування іспитового строку, оскільки не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації.

17.11.2021 року та 26.11.2021 року ОСОБА_4 направлялися виклики з уповноваженого органу з питань пробації для поставлення на облік, однак за викликом засуджений не прибув. У зв`язку з зазначеним для встановлення місця його перебування уповноважений орган з питань пробації звертався з запитами до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Харківської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 27», Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Харківській області, Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, ДУ «Харківський слідчий ізолятор», Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області, однак встановити місцезнаходження засудженого не виявилось можливим.

Разом із тим, у період іспитового строку засуджений не вчиняв нових кримінальних правопорушень і не притягувався до адміністративної відповідальності, що відповідно до позиції, викладеної у поданні, є достатніми підставами для звільнення його від призначеного покарання.

Представник Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи зазначену установу повідомлено належним чином. У поданні висловлено прохання розглядати справу без участі представника ДУ «Центр пробації».

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання був сповіщений належним чином.

Від прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій прокурор, крім цього, висловив позицію про необхідність відмови у задоволенні подання.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає розгляду судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, крім випадків, коли участь цих осіб визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

З огяду на ці законодавчі положення суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі засудженого, прокурора та представника органу пробації.

Дослідивши матеріали особової справи і подання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Як унормовано ч. 1 ст. 165 Кримінального виконавчого кодексу України (далі КВК України), іспитовий строк обчислюється з дня проголошення вироку суду. Якщо впродовж цього строку засуджений не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, відповідно до ч. 1 ст. 78 КК, ч. 2 ст. 165 КВК України суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняє його від призначеного покарання.

Згідно з ч. 1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд на підставі частини 2 цієї ж статті направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже, законодавець встановлює дві обов`язкові умови звільнення від покарання засудженого, щодо якого було застосовано ст. 75 КК України: виконання покладених на нього обов`язків і невчинення нових правопорушень упродовж іспитового строку. Ці умови обов`язково мають бути дотримані у сукупності. Порушення принаймні однієї з них як скоєння засудженим у період іспитового строку нового злочину чи проступку, так і невиконання обов`язків, покладених на нього судом на підставі ст. 76 КК України, виключає звільнення від покарання.

Виходячи з наведеного закінчення іспитового строку і невчинення засудженим у цей період нових правопорушень не є достатніми підставами для застосування правових наслідків, визначених у ч. 1 ст. 78 КК України.

Як видно з матеріалів справи, Дергачівський районний суд Харківської області вироком від 28.09.2021 року засудив ОСОБА_4 : за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок набрав законної сили 29.10.2021 року.

Іспитовий строк засудженого закінчився 28.09.2023 року.

Разом із тим, за вироком суду на підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_4 було покладено обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зі змістом наведених обов`язків засуджений був достеменно обізнаний навіть незалежно від отримання виклику уповноваженого органу з питань пробації, оскільки був присутній у суді під час оголошення вироку й отримав під підпис його копію.

Крім цього, ОСОБА_4 було повідомлено у телефонному режимі за номером: НОМЕР_1 про необхідність прибути за викликом до Київського районного відділу ФДУ «Центр пробації», що задокументовано рапортом заступника начальника цієї установи (а. с. 14).

Однак ОСОБА_4 не виконав покладених на нього судом обов`язків, передбачених п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України: на облік в уповноваженому органі з питань пробації не став, за весь час іспитового строку жодного разу до цього органу не з`явився і змінив місце проживання без повідомлення Центру пробації.

Ба більше, як видно з матеріалів справи, під час здійснення кримінального провадження ОСОБА_4 надав органам досудового розслідування і суду таку адресу як свою домашню: АДРЕСА_2 . Разом із тим, за результатами перевірки на місці уповноважені службові особи Центру пробації встановили, що за вказаною адресою засуджений не проживає. По АДРЕСА_2 розташований триповерховий будинок, який взагалі не є житловим: на першому поверсі розміщена кав`ярня, на другому весільний салон, а на третьому салон краси (а. с. 21, 37, 38). Зазначене свідчить про надання ОСОБА_4 правоохоронним органам і суду завідомо неправдивих даних про себе з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Неможливість встановити місцеперебування засудженого стало підставою для оголошення його у розшук.

За повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, наданим на запит Центру пробації у листі № 19-8639/18/24 від 06.02.2024 року, ОСОБА_4 30.09.2021 року, тобто через два дні після ухвалення щодо нього вироку, виїхав на тимчасово окуповану територію України, де органи влади нашої держави тимчасово не здійснюють свої повноваження. З цього часу засуджений не повертався, перебуваючи за межами доступу уповноваженого органу з питань пробації.

Отже, поведінка ОСОБА_4 демонструє не лише нехтування покладеними на нього судом обов`язками, а і цілеспрямованість на те, щоб унеможливити виконання вироку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність передбачених ч. 1 ст. 78 КК України підстав для звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання. Таке звільнення створило би прецедент можливості уникнути правових наслідків засудження за кримінальні правопорушення, у тому числі тяжкий злочин, шляхом недобросовісної процесуальної поведінки, зокрема, введення в оману і переховування від компетентних органів держави. Зазначене є неприпустимим, оскільки знівелювало б визначену у п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України засаду обов`язковості судових рішень та один із фундаментальних кримінально-правових принципів невідворотності покарання.

Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.78 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28.09.2021 року за ч. 1 ст. 309 і ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна і на підставі ст. ст. 75,76 цього Кодексу звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі оскарження в апеляційному порядку після прийняття остаточного рішення апеляційним судом, якщо ухвалу не було скасовано.

Суддя ОСОБА_1