Провадження № 1-кп/932/547/23
Справа № 932/9643/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро, клопотання прокурора щодо продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу,клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню № 0001096, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курганчі, Ташкентської області, Узбекистану, особи без громадянства, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0001096 відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважав за доцільне продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки встановлені ризики наразі не відпали та продовжують існувати. Враховуючи, що обвинуваченим скоєно ряд кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, відсутність у нього реєстрації в м.Дніпро, офіційного доходу, а тому може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, а також впливати на потерпілих та свідків.

Заперечував проти клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Потерпілий та представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора, заперечували щодо клопотання сторони захисту.

Захисник адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у клопотанні прокурора та змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого на домашній арешт.

Вказав, що заявлені прокурором ризики є надуманими, які ґрунтуються лише на припущеннях, а не на встановлених фактах. Крім того, вплив на потерпілих та свідків є безпідставним, оскільки вони вже допитані в судовому засіданні. Також ступінь тяжкості інкримінованих злочинів та межа санкцій допускає призначення покарання з іспитовим строком. Ризик перешкоджання та можливого ухилення прокурором не доведений, нічим не підтверджений.

ОСОБА_5 має постійне місце проживання з цивільною дружиною та сином, характеризується позитивно, в тому числі і за неофіційним місцем роботи, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений підтримав доводи захисника.

Вислухавши учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з тих підстав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, на цей час не відпали та продовжують існувати.

Так, станом на 11 лютого 2025 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає, а судовий розгляд по справі триває.

При цьому, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні декількох кримінальних правопорушень, серед яких тяжкий, умисний злочин.

Як слідує зі змісту статті 121 КК України безпосереднім об`єктом тілесного ушкодження є здоров`я людини. Разом із тим посягання на здоров`я людини заподіює шкоду суспільним відносинам, які забезпечують недоторканість людини та за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а отже усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує обвинуваченому, у випадку доведеності його вини, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, він може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання.

Також, обвинувачений не має громадянства та реєстрації, що також вказує про те, що останній без перешкод може залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню.

Крім того, суд приймає до уваги, що хоча і тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд враховує характер кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства та те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, що в даному випадку виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків та їх необґрунтованість, судом не приймаються, оскільки при розгляді клопотання встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_5 та наявність обґрунтованих ризиків, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин для зміни обвинуваченому запобіжного заходу стороною захисту не наведено.

Також твердження сторони захисту про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, суд не може визнати достатніми та беззаперечними підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ці ж обставини існували до і на момент вчинення інкримінованого злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Також, судом враховано й те, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, а відтак застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі і домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Також, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, із застосуванням насильства до потерпілого, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, а тому з урахуванням встановлених судом ризиків, обставин справи, даних про особу обвинуваченого, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 331, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити застосування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2025 року, включно.

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Розмір застави не визначати.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в установлений Законом строк.

Суддя ОСОБА_1