Провадження № 1-кп/638/2245/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про самовідвід

23 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , отримавши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000757 від 18 липня 2017 року стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 червня 2024 року під головуванням судді ОСОБА_1 постановлено повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000757 від 18 липня 2017 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року вказану вище ухвалу про повернення обвинувального акту скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Надалі, у відповідності до Засад використання автоматизованої системи документообігу Дзержинського районного суду м. Харкова, затверджених рішенням зборів суддів Дзержинського районного суду м. Харкова, протокол № 13 від 30.11.2015 року (надалі за текстом - Засади) протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18 грудня 2024 року справа надійшла у провадження судді ОСОБА_1 .

У відповідності до п. 3.15 (абзац перший) Засад вказано, що враховуючи положення ч. 2 ст. 76 КПК України, згідно з якою у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції встановлено, що у разі скасування в апеляційному порядку ухвали підготовчого засідання про повернення органу досудового розслідування обвинувального акту чи подання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а також клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності для усунення недоліків і повернення кримінального провадження до Дзержинського районного суду м. Харкова на новий розгляд чи для його продовження, - справу передавати складу суду, ухвалу якого скасовано, без автоматичного розподілу.

У той же час, згідно з положеннями КПК України, зокрема, частиною третьою статті 76 (недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні), імперативно закріплено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах касаційної та апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду.

Таким чином, автоматизований розподіл вказаної судової справи № 640/18838/17, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18 грудня 2024 року, проведено з порушення зазначеної вище норми КПК України.

Враховуючи зазначене вище, вважаю за необхідне заявити самовідвід від розгляду справи за обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000757 від 18 липня 2017 року, зважаючи на наступне.

Метою застосування інституту самовідводів (відводів) є:

1) належне виконання завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України);

2) забезпечення всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження;

3) винесення законного, обґрунтованого і справедливого рішення в кожному кримінальному провадженні.

Обвинувальний акт прокурору в даному кримінальному провадженні повертався двічі.

У відповідності до ухвали від 13 червня 2024 року вдруге дійшла висновку про невідповідність обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000757 від 18 липня 2017 року змісту положення ст. 291 КПК України.

Проте, ухвалою Харківського апеляційного суду ухвалу від 13 червня 2024 року скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження.

Зазначаю, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді кримінального провадження у випадку постановлення ухвали про повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності положенням ст. 291 КПК України, та, як наслідок, відсутності в особи процесуального статусу обвинуваченої, що, в свою чергу, унеможливлює розгляд кримінального провадження по суті, та може викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості судді (пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23).

Порушення вимог статті 76 КПК щодо недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні, мають наслідком порушення засад та завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, ухвалення рішення з порушенням вимог щодо неупередженості судового розгляду, а також процесуальною підставою скасування судового рішення (ухвали, вироку) в апеляційному, касаційному порядку (неналежний склад суду).

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Cтаття 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що «питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України».

Стаття 15 Кодексу суддівської етики встановлює, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. «Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи».

Такі самі вимоги до поведінки судді знайшли своє відображення в міжнародному документі, затвердженому Резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року (Бангалорські принципи діяльності судді).

Вони викладені у формі Цінностей і мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони мають використовуватися суддями як керівництво, а судовою системою - як основа для регламентації поведінки суддів.

Вони також покликані сприяти кращому розумінню й підтримці судової гілки влади з боку представників виконавчої та законодавчої влади, а також адвокатів і суспільства в цілому. Ці принципи передбачають відповідальність суддів за свою поведінку перед певними інституціями, заснованими з метою забезпечення дотримання судових стандартів, які самі є незалежними й неупередженими і покликані посилювати, а не применшувати значимість існуючих правових норм і правил поведінки, що зобов`язують суддів.

Частина 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наявність безсторонності відповідно до п. l cт. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду (Білуха проти України, 2006).

Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) /ВП), § 98).

В кримінальному провадженні № 0000757 від 18 липня 2017 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, заявляю самовідвід, оскільки, як зазначалося вище, у відповідності до ухвали від 13 червня 2024 року вдруге дійшла висновку про невідповідність обвинувального акту положенням кримінального процесуального закону. Підставою заявлення самовідводу є порушення процесуальної вимоги статті 76 КПК України при розподілі судової справи від 18 грудня 2024 року, та намір уникнення подальших сумнівів у сторін у неупередженості судді ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, з метою недопущення виникнення в учасників судового провадження сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_1 при розгляді кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000757 від 18 липня 2017 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд даної справи незалежним і безстороннім судом та, виходячи із положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, заявляю самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заявляю самовідвід від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000757 від 18 липня 2017 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000757 від 18 липня 2017 року, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України передати для повторного автоматизованого розподілу для визначення нового складу суду в порядку, встановленому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та надруковано 23 грудня 2024 року в одному примірнику.

Суддя