Провадження № 1-кп/946/273/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

27 лютого 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провів у місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000454, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України (далі КК),

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК,

сторона обвинувачення: прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_8 .

Суть питання, що вирішується

1.Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 18.12.2024, ухвалою від 20.12.2024 було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. ст. 314 315 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

2.Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, посилаючись на те, що в обвинувальному акті правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає викладу фактичних обставин та формулюванню обвинувачення, не зазначені відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відсутні відомості про викривача, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не набули статусу обвинувачених, у зв`язку з незаконним повідомленням про підозру. Зокрема, захисник зазначає, що в обвинувальному акті не зазначено на кого обвинувачені повинні були впливати, а саме не зазначено ані назви структурного підрозділу, ані посад, ані анкетних даних співробітників Адміністрації судоноплавства, на яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обіцяли здійснити вплив. За обвинувальним актом, ОСОБА_4 були передані грошові кошти у розмірі 2 300 доларів США, які в подальшому віднайдені не були, та які були виділені з фонду бюджетного фінансування УСБУ в Одеській області, отже, на думку захисника, має місце зменшення майнової сфери держави. Також, на думку захисника, оскільки ОСОБА_9 звернувся із заявою 15.04.2024, якою повідомив про вчинення корупційного кримінального правопорушення, набув статусу викривача, але відомості про нього як про викривача в обвинувальному акті не зазначено. Крім того захисник зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру поза межами будь-якого кримінального провадження, а формальне посилання на номер кримінального провадження, що здійснювалися за іншим фактом не може слугувати правовою підставою для здійснення відповідної процесуальної дії повідомлення про підозру. При цьому, обґрунтовуючи вказані підстави для повернення обвинувального акту, захисник вдався до аналізу обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також навіть деяких доказів.

3.Також під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про витребування інформації та її документального підтвердження з:

Управління Служби безпеки України в Одеській області, яка стала підставою для складання рапорту старшого оперуповноваженого 1-го відділу ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області ОСОБА_10 від 12.04.2024;

Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» про телефонні дзвінки за абонентськими номерами, що належать ОСОБА_9 , за поясненнями якого останній передав ОСОБА_4 обумовлену суму як неправомірну вигоду у розмірі 2 300 доларів США, та ОСОБА_11 , який підготував лист на ім`я заступника начальника ГУНП в Одеській області з проханням внести відомості до ЄРДР, за період часу з 15.01.2023 до дати винесення ухвали з метою підтвердження або спростування факту провокативних дій з боку ОСОБА_9 та правоохоронних органів;

Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України ОСОБА_12 з 01.01.2024 до дати постановлення ухвали з метою перевірки штучності або реальності ситуації зі сторони ОСОБА_13 , який начебто звернувся до ОСОБА_9 з проханням допомогти в отриманні оновленого диплому моряка через те, що йому терміново потрібно було виїжджати за кордон.

4.Крім того, під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_8 також подав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з застави на менш суворий запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язку прибувати за викликом до суду, та про повернення застави заставодавцеві ОСОБА_5 . При цьому захисник послався на те, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2024 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як такому що повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, а саме за ч. 3 ст. 369-2 КК. У зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 був звільнений з-під варти. Ухвалою слідчого судді від 15.08.2024 ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК. А 08.10.2024 ОСОБА_4 вкручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів. А за містом ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинувачуваної у вчиненні нетяжкого злочину, визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, захисник зазначає, що визначений 21.06.2024 розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (242 240 грн) є таким, що не відповідає положенням чинного КПК. Крім того, захисник зазначає, що після закінчення строку дії ухвали слідчого судді про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, а саме після 15.10.2024, сторона обвинувачення не звернулася з клопотанням про їх продовження, що, на думку захисника, є свідомим процесуальним актом, що свідчать про відсутність об`єктивної необхідності у подальшому застосуванні процесуальних обов`язків, а також про те, що ризики суттєво зменшилися. Також захисник посилається на те, що протягом дії запобіжного заходу у виді застави обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час дотримувався добросовісної процесуальної поведінки і навіть після завершення строку дії процесуальних обов`язків, що доводить можливість поступового послаблення процесуального примусу до обвинуваченого.

Встановлені судом обставини

5.У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

6.Захисник ОСОБА_8 підтримав свої клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, про витребування інформації та документального її підтвердження, а також клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , яке також уточнив, висловивши прохання у випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу, то привести розмір застави у відповідності до положень КПК у бік його зменшення згідно тяжкості висунутого обвинувачення, та повернути різницю заставодавцю ОСОБА_5 . Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю підтримали заявлені захисником клопотання.

7.Прокурори заперечили проти задоволення клопотань захисника про повернення обвинувального акту, про витребування певної інформації та про зміну запобіжного заходу, пославшись на те, що обвинувальний акт повністю відповідає положенням КПК, в ньому викладені фактичні дані щодо висунутого обвинувачення. Враховуючи, що висунуте обвинуваченим обвинувачення є кримінальним правопорушенням не з матеріальним складом, то вказувати в обвинувальному акті відомості про завдану кримінальним правопорушенням шкоду немає необхідності. Також в обвинувальному акті не зазначені відомості про викривача, оскільки його немає у цьому кримінальному провадженні, оскільки особа, яка повідомила про це кримінальне правопорушення не відноситься до переліку осіб, які законодавством визначаються як викривачі. Посилання захисника ґрунтуються виключно на суб`єктивній оцінці обставин захисником та об`єктивно не підтверджуються. Прокурори також висловили думку про відсутність підстав для задоволення клопотань захисника про витребування доказів, оскільки обставини, на підтвердження яких захисник заявив клопотання про витребування певної інформації, не має значення для даного кримінального провадження, тим більше, що на даний стадії кримінального провадження кримінальним процесуальним законодавством не передбачена така можливість. Що стосується клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, то сторона обвинувачення зазначила про відсутність підстав для його задоволення з огляду на те, що на час застосування запобіжного заходу були достатні для цього підстави, оскільки на той час обвинувачені обвинувачувались у вчинення тяжкого злочину.

8.З реєстру матеріалів досудового розслідування та з копії ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2024 вбачається, що відносно ОСОБА_4 , підозрюваного на той час у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК, яке згідно ст. 12 КК відноситься до тяжких злочинів, був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 18.08.2024, з визначенням розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. Також у разі внесення застави на ОСОБА_4 було покладено певні обов`язки, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК. При цьому, з мотивувальної частини ухвали вбачається, що розмір застави був визначений відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, тобто щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. З ухвали слідчого судді також вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу було наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризиків можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду та можливого впливу на свідків.

9.У подальшому, у зв`язку з внесенням 21.06.2024 ОСОБА_5 застави у сумі 242 240 грн, що вбачається з відповідної квитанції, ОСОБА_4 був звільнений з-під варти, а тому він почав вважатися таким, щодо якого застосований запобіжний захід у виді застави.

10.Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, був продовжений ухвалою слідчого судді від 15.08.2024 на строк до 15.10.2024, що вбачається з наданої копії відповідної ухвали.

11.Також з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.07.2024, 15.07.2024, 06.08.2024, 15.08.2024, 21.08.2024 та від 25.09.2024 було накладено арешт на певне майно.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

12.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про відмову в клопотанні захисника про повернення обвинувального акту, про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, а також про відмову у клопотаннях захисника про витребування певної інформації та про часткове задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з таких підстав.

13.Так, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області. Підстав для закриття кримінального провадження або для його зупинення, не вбачається. Угоди про визнання винуватості до суду не надійшло.

14.Також не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору. Так, обвинувальний акт повністю відповідає положенням КПК, зокрема, ст. 291 КПК, оскільки містить усі передбачені цією нормою складові, у тому числі й виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення. Таке формулювання обвинувачення повністю дає можливість зрозуміти його суть. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину з формальним складом, у зв`язку з чим наявність майнової шкоди не впливає на його склад, а тому не зазначення відомостей про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не є обов`язковим. Тому суд не погоджується з посиланнями захисника в цій частині. Обґрунтованість обвинувачення та інші обставини, що мають значення для нього, підлягає оцінці вже за наслідками судового розгляду, і не можуть бути вирішені на стадії підготовчого провадження. Захисник, зазначаючи про невідповідність обвинувального акту положенням закону в частині невідповідності правової кваліфікації викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення, відсутності відомостей про викривача та не набуття статусу обвинувачених, у зв`язку з незаконним повідомленням про підозру, посилається на певні обставини та на певні докази, які під час підготовчого судового засідання не можуть бути досліджені та оцінені судом. Вказані обставини, на які посилається захисник, як на невідповідність обвинувального акту положенням закону, а також докази на їх підтвердження, можуть бути досліджені та оцінені судом тільки лише під час проведення судового розгляду. Тому з метою оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, обставин та доказів, на які посилається захисник, як на підставу невідповідності обвинувального акту положенням закону, є необхідним призначити судовий розгляд. З урахуванням цього, суд вважає недоцільним на даній стадії судового провадження надавати оцінку доводам захисника щодо невідповідності кваліфікації викладу фактичних обставин та формулюванню обвинувачення щодо відсутності відомостей про викривача та щодо не набуття обвинуваченими статусу обвинувачених, у зв`язку з незаконним повідомленням про підозру, наведені ним як підстави для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає положенням КПК, на стадії підготовчого судового засідання, оскільки це вийде за межі компетенції суду на даній стадій судового провадження.

15.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про коло осіб, які підлягають виклику до суду для допиту, дійшов висновку, що виклику підлягають учасники судового провадження та свідки обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_14 ОСОБА_13 .

16.Також, враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`ять років позбавлення волі, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує останніх, відповідно до ч. 5 ст. 314, ст. 314-1 КПК, слід доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь відносно них, також його слід повідомити про дату, час та місце проведення судового розгляду.

17.Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 з застави на особисте зобов`язання, то суд виходить з такого.

18.На час застосування такого запобіжного заходу як застава були усі необхідні підстави для цього, і розмір застави був визначений у межах, визначених ст. 182 КПК, а саме у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з тим, що на момент застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК відноситься до тяжких злочинів. У зв`язку з внесенням застави саме у цьому розмірі, ОСОБА_4 був звільнений з-під варти. Таким чином, враховуючи, що застава саме у такому розмірі була внесена, то такий розмір застави був помірним для обвинуваченого. І цей запобіжний захід у виді застави повністю забезпечує виконання обвинуваченим покладених на нього ч. 7 ст. 42 КПК обов`язків, у тому числі він з`являється до суду за кожним викликом. У подальшому кримінально-правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_4 обвинувачується, була змінена на ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК, яке відповідно до ч. 4 ст.12 КК відноситься до нетяжких злочинів. Але, враховуючи, що застосований запобіжний захід у виді застави ефективно виконує його мету, оскільки забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд не вбачає підстав для його зміни. Закінчення строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК та неподання прокурором клопотання про їх продовження, не може свідчити про припинення застосування такого запобіжного заходу як застава, адже, на відмінну від таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, особиста порука, застава застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, не тільки передбачених ст. 194 КПК, що покладені слідчим суддею, судом, а й інших, у тому числі, передбачених ч. 7 ст. 42 КПК. Це прямо випливає з системного аналізу положень ч. 1 ст. 179, ч. 1 ст. 180 та ч. 1 ст. 182 КПК.

19.Разом з цим, враховуючи, що тяжкість обвинувачення ОСОБА_4 була змінена шляхом зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення на менш тяжке, то розмір застави має бути приведений у відповідність до положень ч. 5 ст. 182 КПК, а саме він має бути визначений, виходячи з положень п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК, згідно якому розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

20.При визначенні розміру застави судом враховує обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується, його майновий та сімейний стан (працездатний, одружений, має одну неповнолітню дитину), інших даних про його особу (позитивно характеризується за місцем проживання) та ризиків, встановлених під застосування запобіжного заходу, а саме передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК.

21.Враховуючи, на час застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді застави його розмір був визначений у максимальному розмірі, встановленого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК для тяжкого злочину, а саме у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн, який з огляду на його внесення, був помірним для ОСОБА_4 , то суд вважає за доцільне зменшити заставу, виходячи з максимального розміру, встановленого п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК для нетяжких злочинів, а саме у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн. А різницю між раніше внесеними коштами та знову визначеному розмірі застави у сумі 181 680 грн слід повернути заставодавцю ОСОБА_5 (код платника: ).

22.Від учасників судового провадження інших клопотань про обрання, зміну чи скасування інших заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, у виді арештів майна, не надійшло, у зв`язку з чим їх слід залишити без змін.

23.Що стосується клопотання захисника про витребування певної інформації та її документального підтвердження, то слід зазначити таке.

24.Згідно із засадою забезпечення права на захист (п. 13 ч. 1 ст. 7, ст. 20 КПК), підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

25.Відповідно до засади змагальності (п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК), кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

26.Пунктом 2 ч. 4 ст. 42, ч. 4 ст. 46 КПК передбачено, що обвинувачений та його захисник мають право збирати і подавати суду докази.

27.Так, відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

28.Згідно ч. 3 зазначеної статті сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

29.За змістом § 3 «Процедура судового розгляду» Глави 28 «Судовий розгляд» Розділу ІV «Судове провадження у першій інстанції» КПК суд не уповноважений на збирання доказів, а лише на їх дослідження.

30.Отже, з наведеного випливає, що під час судового розгляду суд лише досліджує, тобто перевіряє, вже зібрані докази для встановлення чогось, та не уповноважений на їх збирання замість сторони кримінального провадження. Суд не уповноважений на збирання доказів і під час проведення підготовчого судового засідання.

31.Абзацом 3 п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК передбачено, що з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів. Але ані цією нормою, ані іншою нормою КПК не передбачені положення та правові підстави щодо здійснення судом збирання доказів. Також не передбачений і порядок такого збирання саме судом.

32.Із застосуванням системного аналізу наведених норм КПК, положення абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК щодо розгляду судом клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів з метою підготовки до судового розгляду у взаємозв`язку з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 42, ч. 4 ст.46, ч.ч. 1, 3 ст. 93, § 3 «Процедура судового розгляду» Глави 28 «Судовий розгляд» Розділу ІV «Судове провадження у першій інстанції» КПК, а також з урахуванням засад забезпечення права на захист (ст. 20 КПК) і змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 22 КПК), слід розуміти як такі, що уповноважують суд лише на розгляд клопотання щодо витребування для дослідження під час судового розгляду вже раніше зібраних певних речей чи документів однією зі сторін та є наявними в її володінні, про що відомо іншій стороні, яка звернулася з відповідним клопотанням про витребування, з отриманого в порядку ст. 290 КПК доступу до матеріалів досудового розслідування. Вказану норму із застосуванням системного аналізу аж ніяк не можна розуміти як таку, що уповноважує суд здійснювати збирання доказів за клопотанням однієї зі сторін замість цієї сторони. Ця норма спрямована на організацію ефективного безперервного судового розгляду, для того, щоб унеможливити його відкладення для надання тих або інших речей та/або документів як доказів, які були зібрані сторонами.

33.Захисник же ОСОБА_8 заявив клопотання про витребування судом не речей чи документів, а інформації з її документальним підтвердженням, яка відсутня матеріалах досудового розслідування та яка, на думку захисника, є доказом певних обставин, що мають значення для кримінального провадження, але збирання доказів у такий спосіб, як було вище наведено, не передбачено чинним КПК. Захисник не позбавлений можливості, скориставшись своїми повноваженнями та правами, самостійно отримати інформацію з її документальним підтвердженням у порядку, встановленому КПК.

34.Більше того, захисник ОСОБА_8 , обґрунтовуючи необхідність здійснення витребування певної інформації з її документальним підтвердженням, посилається на обставини та докази, які судом на стадії підготовчого судового засідання не були та не можуть бути дослідженні, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості їх оцінити.

35.У зв`язку з викладеним клопотання захисника про витребування певної інформації з її документальним підтвердженням не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 93, 176 178, 182, 193, 194, 201, 314 316, 370 372 КПК, суд

постановив:

1.У клопотанні захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків відмовити.

2.Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК в залі судових засідань Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за адресою: вул. Клушина, 2, м. Ізмаїл Одеської області, на 19 березня 2025 року, на 09:30 годину.

3.Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора, обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_8 , свідків обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , яких викликати у судове засідання, про дату час та місце його проведення також повідомити представника уповноваженого органу з питань пробації, якому доручити скласти досудову доповідь відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у строк до 18.03.2025, для чого копію цієї ухвали надіслати представнику персоналу органу пробації для виконання в цій частині.

4.У клопотаннях захисника ОСОБА_8 про витребування інформації та її документального підтвердження з Управління Служби безпеки України в Одеській області, а також з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» про телефонні дзвінки за певними абонентськими номерами за певний період часу, з Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України ОСОБА_12 , відмовити.

5.Уточнене клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 задовольнити частково.

6.Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування, залишити без змін. Зменшити розмір застави ОСОБА_4 з вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень. Різницю в розмірі 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень повернути заставодавцю ОСОБА_5 (код платника: ). В іншій частині клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

7.Повідомити учасникам судового провадження, що Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області застосовуються Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, та з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

8.Ухвала оскарженню не підлягає.

9.Повний текст ухвали оголошений 04 березня 2025 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1