Справа № 199/413/25
ВИРОК

іменем України

(на підставі угоди про визнання винуватості)

27 лютого 2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5

прокурор ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинувачена ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

захисник ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000528 від 02.12.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Харитонове, Котласького району Архангельської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка України, з середньою освітою, заміжня, не працює, не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ,

В С Т А Н О В И В:

Суд уважає доведеним, що ОСОБА_1 , в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року №622, вчинила кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом бойових припасів, за наступних обставин.

Так, 27.11.2024 ОСОБА_2 , проходячи неподалік палацу спорту, по вулиці Шахтарської слави, місто Білозерське, Покровського району, Донецької області, виявила на землі, біля контейнерів зі сміттям предмет, ззовні схожий на бойовий припас - гранату Ф-1. Піднявши вказаний предмет вирішила залишити його собі, таким чином придбавши, та перенесла до свого місця мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , у такий спосіб, незаконно придбала, перенесла та почала зберігати бойовий припас, без передбаченого законом дозволу.

02.12.2024 ОСОБА_3 вирішила знайдений нею раніше бойовий припас, який вона зберігала за вищевказаною адресою, перенести до лісосмуги, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

У цей же день, приблизно о 13:20 год., ОСОБА_1 рухаючись біля будинку №8, вулицею Південна, міста Білозерське, ГІокровського району, Донецької області, була зупинена співробітником СКП ВГІ №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області з метою перевірки документів на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», під час чого вона повідомила, що має при собі гранату.

У цей же день, в період часу з 14 годин 48 хвилин по 15 годину 18 хвилини, під час огляду місця події, ОСОБА_1 , в присутності двох понятих, із кишені одягнутої на неї шуби, надала для огляду предмет, який є оборонною осколковою ручною гранатою типу Ф-1, вказана граната відноситься до категорії бойових припасів, яку ОСОБА_1 незаконно придбала, носила та зберігала без передбаченого законом дозволу.

09.01.2025 року у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 263 КК України та між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_1 укладена угода про визнання винуватості останньою.

Відповідно до даної угоди обвинувачена ОСОБА_1 під час досудового розслідування повністю визнала свою вину у кримінальному правопорушенні та обсяг підозри за ч. 1 ст. 263 КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, а саме - на призначення обвинуваченій ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без застосування спеціальної конфіскації.

В угоді передбачені наслідки її ухвалення та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченій ОСОБА_1 .

У судовому засіданні обвинувачений обвинувачена ОСОБА_1 повністю визнала свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті.

Суду показав, що дійсно вона, при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті, без передбаченого законом дозволу придбала та зберігала бойову гранату.

Суду також показав, що вона цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненого нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відноситься до умисних тяжких злочинів, беззастережно і добровільно, повністю визнає свою вину у пред`явленому обвинувачені.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_1 зазначила, що вона повністю розуміє та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.ст. 472, 473 КПК України, згодна з видом покарання, яке до неї буде застосовано в результаті затвердження угоди та наполягає на затвердженні даної угоди.

За таких підстав суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_1 скоїла кримінальне правопорушення, - придбала, зберігала, носила бойові припаси, без передбаченого законом дозволу, а тому дії обвинуваченої повинно кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинуваченій ОСОБА_1 судом роз`яснено, що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, вона має права передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Таким чином, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст.ст. 470, 472 КПК України, добровільність її укладення, відповідності інтересам суспільства, можливості її виконання та наявності всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Обставини які обтяжують покарання ОСОБА_1 відсутні та прокурор на такі обставини не посилається.

З урахуванням вищевикладеного, а, також, даних, які характеризують особу обвинуваченої, обставин, які пом`якшують покарання, тобто: ОСОБА_1 щиро кається, дала критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готова нести кримінальну відповідальність, характеризується позитивно, заміжня, відсутня шкода матеріального характеру, обвинувачена раніше не судима, має реєстрацію та постійне місце проживання,, не перебуває під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, відсутні відносно нього інші кримінальні провадження, тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_1 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, встановивши відповідно до ст. 76 КК України певні обов`язки, і вважає це доцільним з огляду на наявність декількох обставин, пом`якшуючих покарання, а також, враховуючи, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нових злочинів як останньою так іншими особами.

Спеціальну конфіскацію не застосувати.

Під час досудового розслідування обвинуваченій запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_1 витрати на користь держави у загальному розмірі 6357 грн. 20 коп, які пов`язані з залученням експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України та складанням висновку експерта від 16.12.2024 року № СЕ-19/105-24/8879-ВТХ.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369-371, 468-476, ч. 15 ст. 615 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 09 січня 2025 року про визнання винуватості між начальником Добропільського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області Зарубіним Максимом Миколайовичем та обвинуваченою ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000528 від 02.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - затвердити.

ОСОБА_1 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 09 січня 2025 року покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75, п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України встановити ОСОБА_1 іспитовий строк 2 (два) роки, та обвинувачену звільнити від відбуття основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Без застосування спеціальної конфіскації.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:

- носій інформації Micro SD картку з відеозаписом, як додаток до протоколу огляду від 02.12.2024 року, - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 з засобом підриву (засобом детонування) уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим дистанційної дії типу УЗРГМ , - знищити.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_1 витрати на користь держави у загальному розмірі 6357 грн. 20 коп, які пов`язані з залученням експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України та складанням висновку експерта від 16.12.2024 року № СЕ-19/105-24/8879-ВТХ.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_8

27.02.2025