Справа №191/189/25
Провадження № 1-кп/191/8/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та просив його задовольнити.

Обвинувачений та захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою та просили змінити на домашні арешт.

Також обвинувачений заявив клопотання про його етапування з ДУ «Київський слідчий ізолятор» до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та залишення його в указаній установі до розгляду кримінального провадження.

Захисник у підготовчому судовому засіданні також підтримали клопотання обвиуваченого щодо його етапування.

Прокурор не заперечував проти клопотання обвинуваченого.

Судом встановлено, що на теперішній час обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м.Київ, вул.Дегтярівська,13.

Згідно із ст.135 КПК України особа, що перебуває під вартою, викликається в суд через адміністрацію місця ув`язнення.

Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Із змісту п. 1.1 розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 березня 2013 року № 460/5 підставами для приймання та тримання у СІЗО ув`язнених і засуджених є ухвала суду про тимчасове залишення засудженого у СІЗО або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до СІЗО у випадках, передбачених статтями 90 КВК України та 537КПК України.

Суд вважає за необхідне з метою недопущення порушення права обвинуваченого ОСОБА_4 , який утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м.Київ, вул.Дегтярівська, 13, на участь у судовому розгляді кримінального провадження, що здійснюється відносно нього, а також оперативності здійснення судового розгляду, перевести останнього з ДУ «Київський слідчий ізолятор» до ДУ «Дніпровської установи виконання покарань (№4)» для подальшої його доставки до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Крім того, частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ст.177 КПК України, підставою для застосування та продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а також незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченому ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки він обвинувачується у скоєнні ряду злочинів, серед яких є особливо тяжкі злочини, раніше судимий, судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочався та не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі.

З урахуванням вищезазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованого обвинуваченому діяння, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст.178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 135, 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 21.03.2025 року включно.

Задовольнити клопотання обвинуваченого.

Перевести обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» з метою його доставки до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для участі у кримінальному провадженні.

Залишити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та рахувати його за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області до закінчення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.1 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

Копію ухвали надіслати для виконання Державній установі «Київський слідчий ізолятор» (м.Київ, вул.Дегтярівська, 13) та Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» (49006, м. Дніпро, вул.Надії Алексеенко, 80).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає в частині щодо етапування обвинуваченого, а в частині, щодо продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 24.01.2025 року.

Суддя ОСОБА_1