УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2024 Справа №607/13135/24 Провадження №1-кс/607/3567/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,, за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , у залі суду у м.Тернополі, розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інваліда 3 групи, непрацюючого, не депутата, не адвоката, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Сторона обвинувачення у межах кримінального провадження №0000202 від 26.04.2024 року, звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном на 60 діб та визначити розмір застави в розмірі 195 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 569 400 грн.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів: СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000202 від 26.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово Указами Президента України продовжувався, останній раз продовжено 14.02.2024 до 05 год. 30 хв. 14.08.2024 року.

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі Закон України).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Частиною 8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.20221 № 1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Як зазначено в ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України без дозволу відповідного керівника).

На підставі п. 2-6 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995 зі змінами та доповненнями, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про контрольовані прикордонні райони» № 1199 від 03.08.1998 зі змінами та доповненнями, контрольованими районами на території Закарпатської області є Берегівський, Рахівський, Тячівський, Ужгородський, Хустський райони.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також сприянні їх вчиненню порадами вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, розробили злочинну схему щодо організації незаконного переправлення та сприяння незаконному переправленню через державний кордон України військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, яким заборонено перетинати державний кордон України відповідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із введенням 24.02.2022 на території України воєнного стану, шляхом переведення зазначених осіб поза пунктом пропуску державного кордону України, при цьому надаючи поради, вказівки щодо способів перетину та засоби для перетину державного кордону України за грошову винагороду.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 здійснювали на території України пошук військовозобов`язаних чоловіків призовного віку, які мали умисел уникнути від проходження військової служби за мобілізацією, для незаконного переправлення їх поза межами пункту пропуску державного кордону України до країни Європейського союзу, а саме до Республіки Угорщина.

На початку травня 2024 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 у відповідності до розробленої схеми злочинної діяльності, підшукала ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який будучи військовозобов`язаною особою, якій на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі країни забороняється, мав намір виїхати за межі території України поза пунктом пропуску за обумовлену суму грошових коштів.

Надалі, 21.05.2024 о 16 год. 25 хв., перебуваючи в м. Тернопіль на проспекті Степана Бандери, неподалік центрального стадіону, ОСОБА_7 під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 надала останньому вказівки та поради стосовно можливості незаконного перетину державного кордону України та запевнила останнього про те, що йому будуть надані засоби для перевезення його із м. Тернопіль до державного кордону України, що на території Закарпатської області для переправлення його на територію Європейського союзу поза пунктом пропуску через державний кордон України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 у відповідності до розробленої схеми злочинної діяльності, 03.06.2024 за допомогою засобів мобільного телефонного зв`язку організувала зустріч ОСОБА_8 із ОСОБА_4 , яку було заплановано 04.06.2024 на 10 год. 00 хв. поруч із магазином «Галіція», що в м. Тернопіль по вул. Київська, 8А.

У подальшому, 04.06.2024 о 09 год. 55 хв., перебуваючи поруч із магазином «Галіція», що в м. Тернопіль по вул. Київська, 8А, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, зустрілися із ОСОБА_8 та розповіли останньому про умови та механізм незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску, які надають можливість безперешкодно перетнути державний кордон України, при цьому надали останньому вказівки та поради щодо його перетину. ОСОБА_4 також повідомив ОСОБА_8 , що вартість послуги щодо організації переправлення останнього через державний кордон України поза пунктом пропуску становитиме 14 000 доларів США.

Надалі ОСОБА_4 приступив до виконання задуманого спільно з ОСОБА_9 злочинного плану, пов`язаного із організацією такого незаконного переправлення, шляхом надання засобів для перетину ОСОБА_8 державного кордону України поза межами пункту пропуску, а також підшукування місця та напрямку для такого перетину.

Так, 12.06.2024 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою та з відома ОСОБА_7 , організував та безпосередньо здійснив на автомобілі марки Citroen C4 Picasso, н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, перевезення ОСОБА_8 з м.Тернопіль до м.Берегово Закарпатської області

Згодом, 13.06.2024 приблизно о 13 год. 50 хв., перебуваючи в автомобілі марки Citroen C4 Picasso, н.з. НОМЕР_1 , який знаходився по вул. Венеліна Гуци, в м.Берегово Закарпатської області ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 14 000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти встановленим НБУ станом на 13.06.2024 становить 566 217 гривень 44 копійки, за організацію його незаконного переправлення через державний кордон України, перевезення ОСОБА_8 із м.Тернопіль в м.Берегово Закарпатської області, яке є контрольованим прикордонним районом Закарпатської області, таким чином усунувши перешкоди для незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску, надавши при цьому ОСОБА_8 детальні поради та вказівки щодо подальших дій задля незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску.

13 червня 2024 року о 13:55 год ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

На підставі зібраних доказів в ході досудового розслідування 14 червня 2024 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тернопіль, українцю, громадянину України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженому, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, інвалід 3 групи, не працює, не депутату, не адвокату, раніше не судимому,

повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Достатніми підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме:

- протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 05.06.2024 року;

- протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуального спостереження за особою від 06.06.2024 року;

- протоколом обшуку транспортного засобу від 13.06.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.06.2024 року;

- інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вищевказані докази об`єктивно підтверджують, що ОСОБА_4 організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяв їх вчиненню порадами та надані засобів, яке вчинене з корисливих мотивів, а тому підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України є обґрунтованою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року п. 175 зазначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994р., «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року»), факти які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи винесення обвинувального вироку. Достатньо щоб вони могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Із урахуванням здобутих в ході досудового розслідування даних, особи підозрюваного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних рішень, виходячи з наступного.

Так, метою застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам передбачених ст.177 КПК України, а саме:

п.1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

п.3 незаконно впливати на свідків та іншу підозрювану у цьому кримінальному провадженні;

п.5 продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставами застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявність зазначених ризиків.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Усвідомлюючи тяжкість вчинення кримінального правопорушення та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Крім того, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також, підозрюваний документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 26.02.2015 дійсний до 26.02.2025, паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 09.09.2020 дійсний до 09.09.2030 за якими неодноразово виїжджав за межі державного кордону України та користується посвідченням на право керування транспортними засобами, має практичні навички керування автомобілями, що дає підстави вважати, що останній, при обрані йому більш м`якшого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, в умовах безвізового режиму України з країнами Європейського Союзу, та з метою уникнути покарання за вчинений тяжкий злочин, зможе швидко та безперешкодно виїхати за межі України і таким чином переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Поряд з цим, ОСОБА_4 , відомо про схеми незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску державного кордону України на території Закарпатської області в Республіку Угорщина, що підвищує ступінь ризику, оскільки останній може перетнути державний кордон та переховуватись від органів досудового розслідування в Республіку Угорщина.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) застосовується судом як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обґрунтовуючи необхідність застосування підозрюваному виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати, правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні по справах «Москаленко проти України», від 20.05.2010, «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На даний час органом досудового розслідування проведено тільки ряд першочергових слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню та продовжуються проводитись слідчі дії, спрямовані на встановлення осіб, яким ОСОБА_4 сприяв незаконно перетнути держаний кордон України, встановлення місце знаходження та вилучення документів із даними про даних осіб, встановлення інших осіб які причетні до злочинної діяльності та свідків вчиненого ним кримінального правопорушення.

Однак, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та іншу підозрювану у цьому кримінальному провадженні. Підтвердженням вказаного ризику є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , а відтак останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування, судового розгляду та його результати.

Поряд з цим, відповідно до положення ч. 2 ст. 23 КПК України, не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також, згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і дослідження їх судом.

Ризиком того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі продовжить вчиняти кримінальні правопорушення є те, що він ніде не працює, законного заробітку не має, як слідує з матеріалів кримінального провадження джерелом доходу ОСОБА_4 була його незаконна діяльність по організації та сприянні в переправлені через державний кордон України військовозобов`язаних осіб, а тому з метою одержання прибутку, може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення. Крім того, він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з організацією та сприянням в незаконному перетині військовозобов`язаними особами державного кордону України, з корисливих мотивів, який вчинено ним у воєнний час.

Вищевказане в цілому свідчить про те, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків та іншу підозрювану у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому, в разі застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, під час досудового розслідування не буде можливості запобігти вищенаведеним ризикам.

Вказані обставини в цілому свідчать про наявність вищезазначених ризиків, та необхідності обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, відповідно не можливості обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відомостей, які б вказували на неможливість утримування

ОСОБА_4 під вартою, на даний час не здобуто.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведені ризики, тяжкість злочину, санкцію, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу підозрюваного, його соціальний та економічний стан, застава у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Загальна сума грошових коштів, яку ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 становить 14 000 доларів що еквівалентно 566 217 гривень 44 копійки за організацію перевезення до контрольованого прикордонного району, а також надання порад, засобів, вказівок стосовно перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску в той момент як розмір застави для тяжкого злочину передбачає 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 242 240 гривень, що належним чином не забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, які будуть покладені на ОСОБА_4 .

А тому, розмір застави який забезпечить належну поведінку ОСОБА_4 та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК, повинен становити 195 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 569 400 грн.

У випадку задоволення клопотання, внесення застави, визначеної судом, ОСОБА_4 буде рахуватися підозрюваним, стосовно якого обрано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливому переховуванню підозрюваного (обвинуваченого) від органу досудового розслідування, спробам незаконно впливати на свідків та іншу підозрювану у даному кримінальному провадженні та запобіганню вчинення інших кримінальних правопорушень, на ОСОБА_4 необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками та іншою підозрюваною у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свої паспорти для виїзду за кордон.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та іншу підозрювану у кримінальному провадженні, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, просить задовольнити клопотання.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Вказав, що викладені у клопотання обставини не відповідають фактичним, матеріалами клопотання не підтверджується наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просить врахувати особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, визначити підозрюваному заставу у мінімальному розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалід 3 групи, непрацюючий, раніше не судимий.

Так, на думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, що підтверджується наступними матеріалами, зокрема: протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 05.06.2024 року; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуального спостереження за особою від 06.06.2024 року; протоколом обшуку транспортного засобу від 13.06.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.06.2024 року;

Згідно ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, сімейного стану, соціальних зв`язків підозрюваного, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, того, що проведені не усі необхідні слідчі (розшукові) дії в межах даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Наведені обставини дають слідчому судді підстави вважати, що застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .

З вищевикладених підстав, слідчий суддя критично оцінює доводи підозрюваного та його захисника у цій частині.

За таких обставин, слід задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, згідно абз.1 ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Згідно ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Водночас, за приписами ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, сторона обвинувачення у клопотанні просить визначити заставу у розмірі, що перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на дані про особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення, нездатність застави у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При визначенні ОСОБА_4 розміру застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, із урахуванням того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, ступеню суспільної небезпечності вказаного злочину, а також того, що відповідно до повідомленої останньому підозри йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів, слідчий суддя погоджується, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182,183,184,193,194,196, 206 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави в сумі 566236 (п`ятсот шістдесят шість тисяч двісті тридцять шість) гривень для внесення на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача ДКСУ м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі №607/13135/24; провадження №1-кс/607/3567/2024 згідно з ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.06.2024 року.

У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 00 год. 00 хв. 11 серпня 2024 року, наступні обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із свідками та іншою підозрюваною у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свої паспорти для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Датою закінчення дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 11 серпня 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1