Номер провадження: 11-кп/813/2404/24
Справа № 495/2420/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19.12.2024 року м. Одеса

Одеській апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції усні заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за клопотанням обвинуваченої ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2022 року, у кримінальному провадженні №0000297, внесеному до ЄРДР 08.03.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

установив:

Вироком Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області від 20 жовтня 2022 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні та призначено покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

-за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених за сукупністю злочинів покарань, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 72 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків, а саме: вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2021 року, до покарання в вигляді 200 годин громадських робіт, та вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.10.2022 року, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді 5 років 1 місяць 10 днів позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий термін у 3 роки.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

-за ч.2 ст.289 КК України у виді 5-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених за сукупністю злочинів покарань, остаточно ОСОБА_9 визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 3 роки.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року вирок Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області від 20 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено в цій частині новий вирок.

Призначено ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених за сукупністю злочинів покарань, призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України шляхом складання невідбутого покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2021 року, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 5 років 1 місяця 10 днів позбавлення волі.

ОСОБА_9 призначено покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених за сукупністю злочинів покарань, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Зарахувано обвинуваченим у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення:

ОСОБА_8 з моменту затримання 08.03.2022 року по 20.10.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_9 з моменту затримання 08.03.2022 року по 20.10.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з вироком Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області від 20 жовтня 2022 року, обвинувачена ОСОБА_8 28 серпня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказаний вирок.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує неузгодженістю позиції сторони захисту після розгляду апеляційної скарги прокурора.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду вказаного кримінального провадження у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Разом з тим, у судовому засідання суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було заявлено самовідвід від розгляду зазначеного провадження, оскільки встановлені обставини, які унеможливлюють їх участь у даному провадженні.

Розглянувши заяву судді про самовідвід, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ця заява є обґрунтованою з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Пункт 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному проваджені за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що Одеським апеляційним судом у складі колегії суддів: головуючий - суддя ОСОБА_4 , судді: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вирок Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області від 20 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених за сукупністю злочинів покарань, призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України шляхом складання невідбутого покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2021 року, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 5 років 1 місяця 10 днів позбавлення волі.

ОСОБА_9 призначено покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених за сукупністю злочинів покарань, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Зарахувано обвинуваченим у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення:

ОСОБА_8 з моменту затримання 08.03.2022 року по 20.10.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_9 з моменту затримання 08.03.2022 року по 20.10.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що, приймаючи участь в постановленні попереднього рішення суду апеляційної інстанції від 20 жовтня 2022 року про скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку, судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вже висловили свою правову позицію стосовно призначення ОСОБА_8 покарання, що вочевидь може викликати у стороннього спостерігача сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів під час розгляду кримінального провадження.

Таким чином, апеляційний суд, погоджуючись з доводами суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо наявності підстав для задоволення заявлених ними самовідводів, окрім вимог ст.ст. 76, 80 КПК України, також враховує положення ст. 126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007, ст. 15 Кодексу суддівської етики, відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та обєктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011; «Білуха проти України» від 09.11.2006), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки складом колегії суддів з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про існування обставин, які унеможливлюють подальшу участь суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлений суддями самовідвід підлягає задоволенню, а матеріали провадження підлягають передачі до апарату Одеського апеляційного суду для визначення інших суддів в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 75, 80, 82, 370, 405, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяви про самовідвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити.

Відвести склад колегії від розгляду клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2022 року.

Передати матеріали провадження до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст. 35 КПК України для визначення іншого складу суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4