Провадження №1-кп/369/1433/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому закритому судовому засіданні кримінальне провадженням № 0002633 від 25 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який має вищу освіту, не одружений, має неповнолітню дитину 2007 р.н., до затримання працював старшим технологом в АТ «Київський вітамінний завод», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002633 від 25 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 309 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, законний представник потерпілої, представник потерпілої вважали можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту у закритому судовому засіданні.

Захисник, позицію якого також підтримав обвинувачений, просили обвинувальний акт повернути прокурору в зв`язку з незрозумілим на думку захисника, статусом представника потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 , також в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про роз`яснення прав, як підозрюваного та потерпілого та відсутнє рішення щодо речових доказів по справі, крім цього відсутні відомості ознайомлення потерпілої та її представника з матеріалами кримінального провадження та не зазначено конкретний час закінчення досудового розслідування з даним кримінальним провадженням. Крім того, захисник вказувала на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України щодо формулювання обвинувачення та викладення фактичних обставин злочинів, що інкримінуються обвинуваченому. Також зазначала, що в обвинувальному акті не вказано форму вини, мотив та мету вчинення кримінальних правопорушень.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника заперечував у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки вважають, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту, вважає, що в обвинувальному акті зазначені всі відомості, які орган обвинувачення вважав доведеними на досудовому розслідуванні

Законний представник потерпілої та представник потерпілої підтримали думку прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновків про наступне.

Щодо доводів захисника про невідповідність обвинувального акту вимогам закону та наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, суд зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки містить у собі всі обов`язкові відомості, визначені вказаною нормою права.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному, водночас обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

Таким чином, вказаною нормою закону (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК) визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Разом з тим, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки за змістом пунктів 4, 5, 6, ч. 2 ст. 291 КПК всі необхідні реквізити обвинувального акту, направленого до суду у цьому кримінальному провадженні, зазначені у його тексті прокурором, який затверджував зазначений акт, включаючи, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами КК України та формулювання самого обвинувачення, обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Таким чином, суд вважає, що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про його повернення прокурору.

Частина третя статті 314 КПК України визначає перелік рішень, які суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні, серед яких і рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Стаття 315 КПК України встановлює які питання має вирішити суд з метою підготовки до судового розгляду, серед яких: п.4 ч.2 - розгляд клопотань учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей і документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; п.5 ч.2 - вчинення інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду.

Таким чином, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, судом встановлено, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України; кримінальне провадження потребує закритого судового засідання, обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не встановлено.

Заяв про слухання справи колегією суду від обвинуваченого в судовому засіданні не надійшло, право на розгляд справи колегією суддів останньому роз`яснено.

Крім цього, у підготовчому судовому засіданні судом розглянуте клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», яке прокурор мотивував тим, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та нетяжкого злочинів, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, може впливати на неповнолітню потерпілу, зокрема і шляхом шантажу, вважає, що існують ризики того, що останній може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України (переховування від суду та впливу на потерпілу).

Суд, вивчивши клопотання прокурора, наявні матеріали, вислухавши думку обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення клопотання прокурора з огляду на наявність міцних соціальних зв`язків та постійне місце роботи, перебування у нього на утриманні батька з інвалідністю ІІ групи, зазначали, що ризики є необґрунтованими та просили застосувати цілодобовий домашній арешт, та просили зменшити розмір застави до помірного, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав з огляду.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та нетяжкого злочинів щодо неповнолітньої особи, не встановлено достатніх соціальних зв`язків у обвинуваченого, який є не одружений, неповнолітня дитина проживає за адресою своєї матері та зважаючи на ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме: існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, а також можливість впливати на неповнолітню потерпілу.

Суд вважає, що лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи сторони захисту про наявність у обвинуваченого гарантованого місця проживання, місця роботи та утриманців не спростовують встановлені у справі ризики.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до ч.2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, суд, керуючись ч.3 ст.183 КПК України, згідно з якою слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд дійшов висновку про залишення обвинуваченому ОСОБА_7 розміру застави як альтернативу даному запобіжному заходу у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2024 року, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, який з огляду на встановлені в справі ризики і дані про особу обвинуваченого буде достатнім для забезпечення обвинуваченим процесуальних обов`язків. За таких обставин. доводи сторони захисту про зменшення суми застави є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177,178,182,183,194,314-316, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Судовий розгляд кримінального провадження № 0002633 від 25 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 309 КК України, призначити у відкритому судовому засіданні на 09год. 00 хв. «31» січня 2025 року в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області за адресою: м. Київ вул. Мельниченка,1, за участю прокурора, потерпілої, законного представника потерпілої, представника потерпілої, захисника та обвинуваченого.

Судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювати судом одноособово.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів з 28.01.2025 року до 28.03.2025 року включно.

Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_7 заставу, у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2024, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:

Отримувач:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119

Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ

Рахунок отримувача UA0018661.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається такими, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 17 год. 00 хв. 30.01.2025.

Суддя ОСОБА_1