ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/662/25 Справа № 202/2202/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000393 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дівоче Поле Олександрійського району Кіровоградської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 2861 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 , та застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60, тобто до 01 травня 2025 року включно, з встановленням ОСОБА_7 застави у розмірі 14 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42 392 грн 00 коп та з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у разі її внесення.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК, що підтверджується документами, долученими до клопотання слідчого у їх сукупності.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК, в саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК, яке відноситься до категорії нетяжких кримінальних правопорушень, покарання за яке передбачено на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, зокрема, незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки ОСОБА_7 відомі анкетні дані свідків, в зв`язку з чим, перебуваючи на свободі, підозрюваний може шляхом погроз чи вмовлянь впливати на свідків з метою уникнення покарання.

Слідчий суддя також врахував доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_7 але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзізахисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Зазначає, що слідчий не виконав вимоги п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК та не врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, тому до нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання слідчого не містить викладу обставин, на підставі яких він вказує про наявність ризиків, та посилання на матеріали, якими вони обґрунтовуються, крім того, в порушення вимог ч. 1 п. 5, ч. 3 ст. 184 КПК, слідчим та прокурором до клопотання не додані жодні матеріали, які б взагалі свідчили на підтвердження про наявність таких ризиків, а так само і копії матеріалів взагалі.

Зауважує, що підозрюваний є чоловіком, має постійне зареєстроване місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, зокрема дружину, раніше не судимий. Таким чином взагалі незрозуміло яким чином ОСОБА_7 , що має офіційне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, який ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, може переховуватись від слідства. Також в клопотанні взагалі не вказано яким саме чином ОСОБА_7 може впливати на потерпілого, свідків, експерта та спеціаліста у кримінальному провадженні. До клопотання не долучені відомості, що характеризують підозрюваного.

Вважає, що в даному випадку стороною обвинувачення не доведено жодного ризику, на який посилається слідчий та прокурор у заявленому клопотанні, усі доводи зводяться до формального перерахунку встановлених КПК ризиків, без обґрунтування в чому вони полягають та суперечать положенням ст. ст. 183, 184 КПК.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування триманням під вартою та застосувати стосовно нього запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін. Прокурор пояснив, що йому відомо, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо з урахуванням положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК, проте він підтримував застосування саме такого запобіжного заходу, виходячи із суспільного інтересу до даного кримінального провадження.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши надані матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що сторона обвинувачення та слідчий суддя істотно порушили вимоги кримінального процесуального закону при ініціюванні та розгляді вказаного клопотання слідчого, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 2 статті 183 КПК передбачена законодавча заборона застосовувати запобіжний захід до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років і можна застосувати такий захід виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

В судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що ці обставини викладені в оскарженій ухвалі та визнані стороною обвинувачення, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, від органу досудового розслідування не переховувався, не перешкоджав кримінальному провадженню та йому не повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

04 березня 2025 в порядку ст. 276-278 КПК ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 2861 КК, санкція якої передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд констатує, що у даному кримінальному провадженні за правової кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 2861 КК та відсутності додаткових обставин, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було ініційовано та застосовано не на підставі закону, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону та відповідно до ст. 412 КПК є підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови в задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором.

Посилання прокурора на суспільний інтерес до даного кримінального провадження як підставу для застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , апеляційний суд розцінює як такі, що не ґрунтуються на конституційних та кримінально-процесуальних принципів і не можуть бути визначеною законом підставою для обмеження права особи на свободу.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 29 Конституція України).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК).

Таким чином, посилання прокурора про суспільний інтерес як підстави для застосування виключного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 є безпідставними.

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 2 ст. 370 КПК).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя формально послався на положення ст. 176, 183, 184, 194 КПК, ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, низку рішень Європейського суду з прав людини, проте не врахував змісту положень цих рішень та правових актів і не застосував їх у цій справі.

В той же час апеляційний суд вважає обґрунтованими та погоджується з висновками слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК, яка підтверджується доказами, долученими до клопотання слідчого, зокрема протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього від 03.03.2025; протоколом затримання ОСОБА_7 у порядку ст. 208 КПК від 03.03.2025; медичною довідкою «МКЛ № 6» від 03.03.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 03.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.03.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 04.03.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 04.03.2025 та іншими матеріалами в їх сукупності та не оскаржується захисником в апеляційній скарзі.

Також, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, зокрема можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, та для їх запобігання у даному кримінальному провадженні слід застосувати запобіжний захід.

Проте колегія судів доходить висновку про відсутність визначених законом підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Захисник в апеляційній скарзі ставить питання про застосування стосовно ОСОБА_7 домашнього арешту в нічний час доби. Розглянувши такі доводи скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як видно з матеріалів провадження ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні хоча й необережного нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК, проте такий злочин полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження. Також апеляційний суд враховує відомості про особу підозрюваного, який немає на утриманні неповнолітніх або непрацездатних осіб, відомостей про офіційне працевлаштування ОСОБА_7 стороною захисту не надано. За наданою інформацією за місцем проживання ОСОБА_7 , останній працює водієм в логістичній компанії, що може бути причиною залишення ним місця проживання та пересування у нічний час доби. Відомості про застосування у цьому кримінальному провадженні тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом (правом керування транспортними засобами) відсутні, що дає суду підстави для переконання про необхідність застосувати стосовно ОСОБА_7 домашній арешт із забороною цілодобово залишати місце його фактичного проживання.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджується, що ОСОБА_7 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він може проживати та знаходитись під домашнім арештом, що надасть можливість органам правопорядку контролювати місце його перебування, викликати його для проведення слідчих та процесуальних дій, і такий запобіжний захід зможе запобігти зазначеним вище ризикам і забезпечити дієвість кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 177-178, 181, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за частиною 1 статті 2861 Кримінального кодексу України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000393 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосувати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , строком до 05 травня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а саме:

- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого або прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та необхідності прямувати до укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого або прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у цьому кримінальному проводженні.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з-під варти негайно.

Копію ухвали направити для виконання до Держаної установи Дніпровська установа виконання покарань (№ 4).

Копію ухвали для виконання направити органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4