Єдиний унікальний номер 205/8391/19
1-кп/205/478/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/478/24 Справа № 205/3315/23
У Х В А Л А

19 грудня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу під час розгляду об`єднаного кримінального провадження №0000034 від 11.01.2021 та № 0000219 від 16.02.2023 року стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 30.07.2017 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до покарання, з урахуванням ст. 71 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнився 07.06.2019 з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям призначеного покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушен ь, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_3 , яке мотивувала продовженням існування ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме того, що обвинувачений може переховуватись від суду та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили суд застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Так, своє клопотання сторона захисту обґрунтувала формальним посиланням прокурором на ризики, які, на їх думку, є недоведеними, а також тривалим утриманням ОСОБА_3 під вартою.

Суд, заслухавши заявлені клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи, з огляду на таке.

Так, при вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень проти власності, вчинених у співучасті з іншою особою, які, відповідно до ст. 12 КК, належать до категорії тяжких злочинів, та за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 8 років.

Відтак, розуміючи можливе застосування суворого покарання, у разі визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обвинувачений може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду, що підтверджує наявність ризику переховування від суду.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтованим, на переконання суду, є й посилання прокурора й на ту обставину, що ОСОБА_3 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, з огляду на ту обставину, що останній раніше неодноразово засуджувався, в тому числі й за вчинення аналогічних злочинів, неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, звільнявся, не робив для себе належних висновків та, в подальшому, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість знову обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності.

Також суд враховує, що, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на розгляді інших судів перебувають різні кримінальні провадження у яких останній обвинувачується у вчиненні тяжких, в тому числі й аналогічних, злочинів, а тому, за відсутності відомостей щодо офіційного працевлаштування та легального джерела доходу, з огляду на корисливий мотив вчинення злочину, суд доходить висновку про його схильність до протиправної поведінки та, як наслідок, про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відтак, доводи сторони захисту про відсутність ризиків є неприйнятними та суперечать матеріалам кримінального провадження, є безпідставними, а тому судом не приймаються.

Не погоджується суд й з доводами клопотання сторони захисту щодо тривалості утримання ОСОБА_3 під вартою, оскільки розгляд даного кримінального провадження проводиться в розумні строки, з урахуванням кількості обвинувачених та об`єму пред`явленого їм обвинувачення, процесуальної поведінки учасників кримінального провадження, що загалом не порушує вимоги ст. 28 КПК.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує також, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, має постійне місце мешкання та реєстрації.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, суд повно та об`єктивно дослідивши усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК і вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Крім того, підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 199, 315, 372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 16 лютого 2025 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1