КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Кагарлицького відділу Обухівської прокуратури Київської області на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року задоволено клопотання та звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на 3 роки 4 місяці 13 днів.

Суд на обґрунтування своєї позиції врахував ту обставину, що засуджений ОСОБА_6 за період перебування в ДУ Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області був працевлаштований, а також на даний час на контрагентському об`єкті ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат», характеризується позитивно, вимог режиму відбування покарання не порушував; дотримувався норми, які визначають порядок та умови відбування покарання, ввічливий у взаємовідносинах з персоналом, виконував передбачені законом вимоги персоналу установи, працевлаштований. До праці ставиться сумлінно, чесно виконує свої трудові обов`язки, за що 3 рази був заохочений адміністрацією установи, дисциплінарних стягнень не мав. Дбайливо ставився до майна установи і предметів, якими користувався у роботі та побуті, здійснював за ними належний догляд. Виконував роботи із самообслуговування. Не допускав порушень вимог правил пожежної безпеки та правил безпеки праці. У скоєному злочині розкаявся, а тому заслуговує на застосування до нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання.

На обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор зазначає про те, що висновок про те, що становлення особи стала на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, а на даних за увесь час відбування покарання або, принаймні, протягом значної частини цього строку. Також, апелянт наполягає, що визнання засудженим ОСОБА_6 своє вини у вчиненні кримінального правопорушення носить формальний характер.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення засудженого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.81 КК України (в редакції до 17.03.21р.) до осіб, що відбувають покарають у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.02.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.17 вказаної постанови ПВСУ, суду слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування призначеного покарання, суд дотримався вказаних вимог закону та рекомендацій Пленуму Верховного Суду України викладених у вищезазначеній постанові.

Також судом обґрунтовано враховано, що на день розгляду подання ОСОБА_6 протягом переважного часу відбування покарання своєю позитивною поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів щире каяття у скоєному злочин та виправлення.

Суд, зокрема, взяв до уваги те, що засуджений тривалий період часу дотримується правил внутрішнього розпорядку, виявляє сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці, підтвердженням чого є наявність в засудженого ОСОБА_6 трьох заохочень від адміністрації установи виконання покарань за добросовісне ставлення до праці, в матеріалах справи міститься позитивна характеристика щодо поведінки засудженого, яка міститься у висновках колонії по результатах засідання комісії щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_8 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України.

ОСОБА_6 з самого початку перебування в установі виконання покарань працевлаштований, сумлінно ставиться до праці, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, характеристики та особової справи засудженого, ОСОБА_6 характеризується позитивно, вимог режиму відбування покарання не порушував; дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, ввічливий у взаємовідносинах з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, працевлаштований.

З огляду на досліджені обставини, колегія суддів уважає, що поведінка засудженого ОСОБА_6 , яку суд першої інстанції визнав як щире каяття, підтверджена матеріалами судової справи (характеристика на засудженого, яка видана установою виконання покарань, тощо).

Окрім того, дослідивши матеріали справи, суд позитивно сприймає характеристику установи відбування покарання щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_6 за місцем відбування покарання характеризується лише з позитивної сторони, а також суд позитивно оцінює висновок адміністрації установи виконання покарань, в якому вказано, що ОСОБА_6 за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування умовно - дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на не відбутий строк.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , належним чином не врахував дані про особу засудженого, а також його поведінку за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки аналіз матеріалів даного судового провадження дозволяють дійти висновку, що у поведінці засудженого дійсно мають місце позитивні тенденції, які у своїй сукупності доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки дані про його особу, наявність позитивної характеристики та 3 заохочень, при повній відсутності діючих дисциплінарних стягнень, категорично позитивна характеристика установи покарань на особу засудженого, свідчать про наявність достатніх підстав для його звільнення умовно-достроково від відбування призначеного покарання на не відбутий строк.

Таким чином, сукупність наведених обставин свідчить про те, що ОСОБА_6 відповідає усім критеріям, наявність яких відповідно до ст.81 КК України необхідна для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування ним покарання, оскільки засуджений своєю поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення, а тому рішення суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання є законним і обґрунтованим.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора Кагарлицького відділу Обухівської прокуратури Київської областізадоволенню не підлягає, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2024 рокуяк законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицького відділу Обухівської прокуратури Київської області залишити без задоволення, ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/1463/2025

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1