ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/ 1034/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: в порядку виконання
судових рішень
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю засудженого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04.02.2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою суду від 04.02.2025 задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його на підставі частини 2 статті 74 КК України від відбування покарання відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 21.12.2021, в частині обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавленні волі строком на 3 (три) роки та визнано таким, якого засуджено, за вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 21.12.2021: за ч.1 ст.162 КК України - до покарання у виді обмеження волі строком на два роки, за ст. 395 КК України - до покарання у виді арешту на три місяці, та якому, на підставі ч.1 ст.70 КК України визначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, - у виді обмеження волі, строком на 2 (два) роки.

Також, відповідно до вимог ст.71 КК України, до покарання за даним вироком, судом частково приєднано невідбуте покарання за вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 17.11.2020 - у виді двох років обмеження волі та призначено остаточне покарання - у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки 10 місяців.

В іншій частині вирок залишено без змін.

Суд дійшов такого висновку, керуючись положеннями ч.2 си.74 КК України та виходячи з внесених змін Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Суд вважав можливим звільнити засудженого ОСОБА_7 від призначеного за вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 21.12.2021 року покарання за ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки сума викраденого ним майна, станом на момент вчинення кримінального правопорушення у 2021 році, складала 588, 60 грн. що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2021 році 2270 гривень).

Крім цього, 11 лютого 2025 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла заява Начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_8 , про уточнення вищевказаної ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2025 року та виправлення описки у прізвищі засудженого ОСОБА_7 , де начальник установи просив зазначити, яким чином засуджений має бути направлений до виправного центру для відбуття покарання у вигляді обмеження волі, а також просив вирішити питання щодо зарахування у строк покарання час слідування до виправного центру, на підставі ч.2 ст.58 КВК України.

Ухвалами Харківського районного суду Харківської області від 13.02.2025 року було виправлено описку в даній ухвалі від 04.02.2025 у прізвищі засудженого та роз`яснено вказане судове рішення, зокрема, роз`яснено, що суд направляє ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого до обмеження волі, до місця відбування покарання у виді обмеження волі, в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, зі звільненням з-під варти при прибутті до місця відбування покарання, на підставі частини 2 статті 57 КВК України.

При цьому зазначено, що початком строку відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 у виді обмеження волі, слід рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі, відповідно до частини 1 статті 58 КВК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.02.2025 року, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій посилався на незгоду з вказаним судовим рішенням з огляду на те, що при його ухваленні судом не було враховано відбуте ним покарання у виді позбавлення волі та не зараховано цього строку у строк відбування покарання у виді обмеження волі.

Як зазначає засуджений, на день ухвалення вказаного рішення, 04.02.2025, він фактично відбув 3 роки, 1 місяць 14 днів позбавлення волі. А тому вважає, що оскаржувану ухвалу необхідно змінити, зарахувавши йому у строк покарання у виді обмеження волі, відбуте ним покарання у виді позбавлення волі, із розрахунку, передбаченого ч.1 ст.72 КК України. Вважає, що незастосування цього, є суттєвим порушенням кримінального законодавства, внаслідок закінчення строку відбування ним покарання, з урахуванням цієї ухвали, оскільки вона буде пізніше, ніж той, що йому призначений вироком суду.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, взявши захист своїх інтересів на себе.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу засудженого, зазначивши, що дійсно, на час ухвалення судом ухвали 04.02.2025, засуджений фактично відбув покарання у виді позбавлення волі 3 роки 1 місяць 14 днів, внаслідок чого, судом при визначенні остаточного покарання засудженому у виді обмеження волі, необхідно було врахувати фактично відбуте ним покарання у виді позбавлення волі, яке суд повинен був зарахувати засудженому.

Представник ДУ «Хролівський виправний центр №140», повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від нього не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.ст.66,67 КК України.

Відповідно до п.13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, то суд, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинене кримінальне правопорушення, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком на підставі на ст.71 КК України, з дотриманням норм частини 4 цієї статті. При цьому слід точно встановити невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначити їх вид та розмір у новому вироку. Покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникало жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 був засуджений 21.12.2021 року вироком Зачепилівського районного суду Харківської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ст.395 КК України та йому було призначено покарання за сукупністю злочинів, відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді 3 років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_7 було призначено вказаним вироком від 21.12.2021 року, із застосуванням вимог ст.71 КК України та до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте ОСОБА_7 покарання, за вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 17.11.2020, у виді двох років обмеження волі та призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Вказаним вироком від 21.12.2021 року було визначено початок строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 21 грудня 2021 року, взявши його під-варту з залу суду.

На час звернення до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання, ОСОБА_7 відбував покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)».

Початок строку відбування покарання становив - 21.12.2021, а кінець строку - 21.06.2025.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання за ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавленні волі строком на три роки, яке призначене за вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 21.12.2021року, судом першої інстанції було також враховано вимоги ч.1 ст.70 та ч. 1 ст.71 КК України.

Так, судом, відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення більш суворого покарання - за ч.1 ст.162 КК України, у виді обмеження волі строком на два роки, менш суворим - за ст. 395 КК України, у виді арешту на три місяці, було визначено ОСОБА_7 таким, якому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

При цьому, приєднуючи до цього покарання, невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 17.11.2020 року, у виді 2 (двох) років обмеження волі, та призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки 10 місяців, судом першої інстанції помилково було встановлено розмір невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що призвело до неправильного застосування ст. 71 КК України і до остаточно призначеного покарання з повторним зарахуванням засудженому строку відбутого ним покарання.

Уточнюючи свою ухвалу від 04.02.2025 року, Харківський районний суд Харківської області в своїй ухвалі від 13.02.2025 року роз`яснив порядок направлення ОСОБА_7 до місця відбування покарання у виді обмеженні волі, відповідно до ч.2 ст. 57 КВК України та визначив початок строку відбуття покарання засудженого у виді обмеження волі, рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі, відповідно до ч.1 ст.58 КВК України.

Призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі, строком на 3 роки 10 місяців, суд першої інстанції не врахував, що на час ухвалення рішення 04.02.2025 року, ОСОБА_7 вже відбув 3 роки 1 місяць 14 днів позбавлення волі, а отже, вказаний строк повинен бути перерахований за правилами, визначеними ч.1 ст.72 КК України, з перерахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04.02.2025 року в частині призначеного ОСОБА_7 остаточного покарання, зарахувавши ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді обмеження волі, фактично відбуте ним покарання у виді позбавлення волі з 21.12.2021 року по 03.03.2025 (день фактичного прибуття до Хролівського виправного центру №140), з розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі.

За таких обставин, апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а ухвала Харківського районного суду Харківської області від 04.02.2025 року - зміні.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.2 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, 537, 539 КПК України, ст.ст. 71, 72, 74 КК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого, - задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04.02.2025 року про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 21.12.2021 року, з урахуванням ухвал Харківського районного суду Харківської області від 13.02.2025 про роз`яснення судового рішення та про виправлення описки, - змінити.

Вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, якого звільнено від відбування покарання у виді позбавленні волі строком на три роки, призначеного вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 21.12.2021, в частині звинувачення за ч.3 ст.185 КК України та засудженим до покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України - у виді обмеження волі строком на два роки,

- за ст. 395 КК України - у виді арешту на три місяці.

Вважати ОСОБА_7 таким, якому призначено покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, - у виді обмеження волі строком на два роки та до якого, відповідно до ст.71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 17.11.2020 у виді двох років обмеження волі та призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки 10 місяців.

Зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання у виді обмеження волі, фактично відбуте ним покарання у виді позбавлення волі з 21.12.2021 року по 03.03.2025 (день фактичного прибуття до Хролівського виправного центру №140), з розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4