Номер провадження: 11-сс/813/1863/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ТОВ «МЕТПРОЕКТ» адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2024 року в кримінальному провадженні №0000001 від 06.06.2024 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, в кримінальному провадженні №0000001 від 06.06.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, вилучене 17.10.2024 року в ході обшуку в офісних приміщеннях ТОВ «МЕТПРОЕКТ» за адресою: м. Одеса, вул. Самарська, 4, а саме на:

- договір оренди № 53 від 22.01.2019 між ТОВ «Метпроект» та ПАТ «Алексі» на 3 арк.;

- акт прийому передачі приміщення за договором оренди № 53 від 22.01.2019 на 1 арк.;

- копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, рішення зборів засновників ТОВ «Метпроект», інших документів, наданих ТОВ «Метпроект при укладенні договору оренду, всього на 34 арк;

- копія сторінки журналу входу на територію ПАТ «Алексі», на якій містяться відомості щодо відвідування території складських приміщень представником ТОВ «Метпроект», на 1 арк., із забороною користування та розпорядження.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучене майно може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, а тому відповідає критерію ст. 98 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власників майна ТОВ «МЕТПРОЕКТ» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.

Адвокат посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки арешт на майно накладено безпідставно. Слідчим суддею не враховано, що під час обшуку не було залучено власника майна, а в протоколі обшуку не зазначено, що вилучається копія сторінки журналу входу на територію ПАТ «Алексі» на якій містяться відомості щодо відвідування території складських приміщень представником ТОВ «МЕТПРОЕКТ». Представник вважає, що вилучене майно жодним чином не стосується даного кримінального провадження, тому відсутні підстави вважати вилучене майно речовини доказами.

Відповідно до ч.1 ст.406 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Прокурор та представник власника майна подали заяви про здійснення розгляду за їх відсутності. При цьому, прокурор заперечував проти апеляційної скарги адвоката.

За таких підстав, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.1 ст.406 КПК апеляційний розгляд проведено у письмовому провадженні за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України (далі - КПК) визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження та долучених до апеляційної скарги документів, вбачається, що майно, на яке оскарженою ухвалою накладено арешт, належить ТОВ «МЕТПРОЕКТ».

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених у ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник власника майна адвокат ОСОБА_5 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апелянта, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів судової справи підрозділом детективів (на правах самостійного управління) ТУ БЕБ в Одеській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000001 від 06.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 212 КК України, за обставин викладених в клопотанні

17.10.2024 року проведено обшук в офісних приміщеннях ТОВ «МЕТПРОЕКТ» за адресою: м. Одеса, вул. Самарська, 4 та вилучено:

- договір оренди № 53 від 22.01.2019 між ТОВ «Метпроект» та ПАТ «Алексі» на 3 арк.;

- акт прийому передачі приміщення за договором оренди № 53 від 22.01.2019 на 1 арк.;

- копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, рішення зборів засновників ТОВ «Метпроект», інших документів, наданих ТОВ «Метпроект при укладенні договору оренду, всього на 34 арк;

- копія сторінки журналу входу на територію ПАТ «Алексі», на якій містяться відомості щодо відвідування території складських приміщень представником ТОВ «Метпроект», на 1 арк.

18.10.2024 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, зокрема з метою перевірки обставин, встановлених при допиті директора ТОВ «МЕТПРОЕКТ» ОСОБА_7 , під час якого останній заявив, що будь-яких складських приміщень у Товариства ні у власності ні в оренді не має і не було, так як всі ТМЦ які необхідні для проведення підрядних робіт одразу доставляються на територію портів, що також може свідчити про безтоварний характер вказаних операцій, що і стало підставою для вилучення вищевказаних документів. Зазначені обставини потребують перевірки для підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Таким чином, встановивши необхідність збереження майна, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, з чим погоджується і колегія суддів та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Із клопотання вбачається, що ТОВ «МЕТПРОЕКТ» укладено 37 договорів з Філіями АМПУ на загальну суму 155 млн. 445 тис. предметом яких були поточний ремонт та будівництво залізничних колій та причалів.

Співставним аналізом товарів, робіт та послуг придбаних ТОВ «МЕТПРОЕКТ» у контрагентів-постачальників (ТОВ «ГРАДІЄНТ СВ», ТОВ «БК «БУДПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «МАЙРІН», ТОВ «БАРС», та інші) та реалізованих на адресу контрагентів-покупців встановлено, що частина придбаних ТМЦ (тканина синтетична, сонячні модулі, тощо) не реалізовувалась по ланцюгу постачання та не могли бути використані у господарській діяльності підприємства, на загальну суму 68 319 810 грн (з ПДВ).

Також, ТОВ «МЕТПРОЕКТ» декларували взаємовідносини з придбання ТМЦ (тканина синтетична, пісок кварцовий, сонячні модулі, тощо) на загальну суму 30 971 100 грн. (з ПДВ), з них: у ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ» () на загальну суму 16 728 400 грн (з ПДВ), ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» () на загальну суму 14 242 700 грн. (з ПДВ), які підконтрольні однім і тим самим особам, що може свідчити про безтоварний характер вказаних операцій, у зв`язку з чим службові особи ТОВ «МЕТПРОЕКТ» можливо ухились від сплати податку на додану вартість 6 194 220 грн.

З урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає, що версія органу досудового розслідування стосовно того, що службові особи ТОВ «МЕТПРОЕКТ» можливо причетні до скоєння кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків та дані обставини потребують перевірки, яку можливо забезпечити шляхом застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Також підлягає перевірці факт відсутності будь-яких складських приміщень у ТОВ «МЕТПРОЕКТ» у власності, або в оренді.

За таких обставин, доводи представника власника майна про незаконність оскарженої ухвали з підстав недоведеності причетності ТОВ «МЕТПРОЕКТ» та вилучених документів до кримінального правопорушення, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу, що обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин кримінальних правопорушень, з наявністю всіх їх складових елементів, чи їх не доведення, має бути перевірена в ході подальшого досудового розслідування, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Колегія суддів звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження ні слідчим суддею, ні судом апеляційної інстанції, не дається оцінка допустимості та належності доказів, а лише вирішується питання про правомірність накладення арешту на вищевказане майно.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що вказане в клопотанні детектива майно, відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК, а тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 212 КК України може бути речовими доказами та потребує детального дослідження в ході досудового розслідування у виділених кримінальних провадженнях.

Колегія суддів враховує те, що директор ТОВ «МЕТПРОЕКТ» у кримінальному провадженні не має статусу підозрюваного, а допитаний у якості свідка ( ОСОБА_7 ).

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про можливу причетність ТОВ «МЕТПРОЕКТ», до скоєння кримінального правопорушення, заслуговують на увагу, тому потребують додаткової перевірки, яка можливо реалізувати шляхом застосування арешту на вказане майно.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності на вказане майно завданням кримінального провадження апеляційний суд на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для власниці, апеляційним судом також не встановлено та представником власниці майна не доведено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК, наклав арешт на вищевказане майно, що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власниці, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги представника власниці майна щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої ухвали, слід визнати непереконливими.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «МЕТПРОЕКТ» адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2024 року в кримінальному провадженні №0000001 від 06.06.2024 року, якою накладено арешт на майно, вилучене 17.10.2024 року в ході обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Самарська, 4, перелік якого міститься в клопотанні прокурора залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4