Провадження № 1-кп/369/970/25
В И Р О К

іменем України

03.03.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представників потерпілої - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15

перекладача ОСОБА_16

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальні провадження № 0001129 від 08.08.2023 року та № 0000077 від 02.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який має вищу освіту, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК України,

встановив:

ОСОБА_19 в період часу з 23.30 06.08.2023 року по 11.00 07.08.2023 року у квартирі АДРЕСА_3 , переслідуючи мету незаконного позбавлення волі ОСОБА_20 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно позбавив ОСОБА_9 права на свободу пересування, тобто права вільного та безперешкодного за своїм бажанням переміщатися у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб та у будь-який час, що виразилось у тому, що ОСОБА_17 зачинив вхідні двері до квартири, в якій перебував разом із ОСОБА_9 , сховав ключі від квартири, чим позбавив ОСОБА_9 можливості вийти з квартири. В подальшому, продовжуючи незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 , ОСОБА_17 зв`язав руки та ноги ОСОБА_9 будівельними хомутами, чим унеможливим спроби потерпілої покинути квартиру за вказаною адресою.

Близько 09.30 07.08.2023 року ОСОБА_17 розрізав хомути та вийшов з квартири у своїх справах, в цей час ОСОБА_9 знайшла ключі, відкрила вхідні двері та втекла з квартири.

Крім того, утримуючи ОСОБА_9 з 23.30 06.08.2023 року по 11.00 07.08.2023 року у квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_19 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи у ванній кімнаті, схопив ОСОБА_9 за футболку та кинув її у ванну, після чого почав хаотично наносити удари кулаками рук по тулубу та в обличчя. Потім ОСОБА_17 схопив ОСОБА_9 спереду за одяг та відвів ОСОБА_9 в кухню, де продовжив наносити хаотичні удари кулаками рук та ногами по тулубу, ногам, в голову, живіт, по стегнам, після чого схопив її за волосся та смикав в різні боки, від чого ОСОБА_9 впала на підлогу. Після цього ОСОБА_17 наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки під ліве око жінки, від якого у потерпілої потекла кров.

Своїми протиправними діями ОСОБА_17 спричинив потерпілій ОСОБА_21 тілесні ушкодження множинні синці та садна голови, тулуба та кінцівок, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_19 суду пояснив, що він певний час проживав з ОСОБА_22 , між ними інколи виникали сварки, що відбулось в ніч з 06 на 07 серпня 2023 року пояснити не може, вважає, що ОСОБА_23 могла покинути приміщення квартири, якби хотіла цього. Вже під час судового провадження він усвідомив негативні наслідки своєї агресивної поведінки, у вчиненому розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_24 суду повідомила, що з 2021 року до липня 2023 року вона перебувала у відносинах з ОСОБА_25 , з яким вони проживали по АДРЕСА_4 . У липні 2023 року стосунки погіршились та вона переїхали жити у місто Київ. Коли конфлікт вкрай загострився вона не відповідала на телефонні дзвінки ОСОБА_26 , заблокувала його в мобільних додатках та в соціальних мережах.

06.08.2023 року товариш ОСОБА_26 повідомив ОСОБА_23 , що ОСОБА_27 начебто потрапив в аварію, до лікарні звертатись не хоче та просить, щоб ОСОБА_23 йому зателефонувала. Вже у телефонній розмові близько 23.30 ОСОБА_27 сказав, що йому дуже погано, скористався емоційною маніпуляцією та попросив до нього приїхати. Восінська вирішила приїхати та прибула до квартири АДРЕСА_3 , коли вже почалась комендантська година.

Коли потерпіла зайшла до квартири, ОСОБА_27 зачинив вхідні двері на всі замки, свої речі ОСОБА_23 залишила на кухні та потім на прохання ОСОБА_27 зайшла у ванну та стала обробляти татуювання на лівій руці ОСОБА_26 . В цей час ОСОБА_27 схопив її за футболку, в яку вона була одягнена, та кинув у ванну, після чого почав бити, наносячи хаотичні удари та розбив її мобільний телефон. Потім він підняв її, тримаючи рукою за волосся, та відвів на кухню, де продовжив бити, потерпіла просила ОСОБА_27 припинити побиття та кричала, щоб її почули сусіди. Крики про допомогу робили ОСОБА_27 ще агресивнішим, в приступі агресії він вдарив її кулаком в обличчя, від цього удару потекла кров. Потім ОСОБА_27 наказав їй встати з підлоги, для ОСОБА_23 це було складно, вона відчула запаморочення. Разом вони виходили на балкон, де ОСОБА_27 також її бив, у розмові звинувачував у зраді, хотів від неї повної покори. Знесилена вона сказала, що хоче спати, коли лягла на ліжко ОСОБА_27 зв`язав її ноги та руки будівельними хомутами, щоб вона від нього не втекла. Прокинулась ОСОБА_23 вранці від того, що ОСОБА_27 розрізав хомути та звільнив її руки та ноги. Вранці розмова між ними вже була спокійною, вона прийняла душ, після чого ОСОБА_27 пішов за машиною, запропонував поїхати на сніданок. Вийшовши з квартири, він зачинив двері на всі замки, але ОСОБА_23 пригадала, що в комоді є ще одні ключі. Знайшовши ці ключі, вона відкрила вхідні двері та вибігла на вулицю, де попросила перехожу жінка про допомогу.

Оскільки обвинувачений завдав фізичного болю, заподіяв тілесні ушкодження, призвів до емоційного стресу, негативних переживань та психологічного виснаження, потерпіла звернулась з позовом про стягнення з ОСОБА_17 200000 грн моральної шкоди.

З досліджених судом документів з`ясовано, що відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України були внесені 08.08.2023 року за заявою ОСОБА_9 про нанесення співмешканцем ОСОБА_17 тілесних ушкоджень, 02.08.2024 року до ЄРДР були внесені відомості за ч. 1 ст. 146 КК України в порядку пред`явлення додаткового обвинувачення.

Про побиття ОСОБА_9 та необхідність надання їй допомоги об 11.59 07.08.2023 року на спецлінію «102» повідомила ОСОБА_28 , яка вказала, що потрібен наряд поліції для сусідки з квартири АДРЕСА_3 , яку чоловік побив руками, потерпіла буде прямувати у безпечне місце на АДРЕСА_5 , також потерпіла повідомила, що кривдник забрав та не віддає автівку «Джип Патріот», р/н НОМЕР_2 .

Каретою екстреної медицини 07.08.2023 року ОСОБА_9 була доставлена до 17 Київської міської лікарні у відділення політравми.

Відповідно до висновку експерта № 162 від 08-29.08.2023 року:

1.При судово-медичному огляді 08.08.2023 року у ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні ушкодження: множинні синці і садна голови, тулуба та кінцівок.

2.Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (-их) предмету (-тів), окрім синців нижніх кінцівок, за давністю можуть відповідати вказаному у постанові терміну та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Синці нижніх кінцівок утворились раніше зазначеного в постанові терміну (07.08.2023 року) не менше 3-4 діб до огляду.

Під час слідчого експерименту, проведеного 11.08.2023 року, ОСОБА_9 відтворила механізм її побиття. Відповідно до висновку експерта № 194/Д від 18-29.08.2023 року виявлені у ОСОБА_9 синці та садна голови, тулуба та верхніх кінцівок могли утворитися за обставин, вказаних потерпілою під час слідчого експерименту 11.08.2023 року.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 441 від 20.09.2023 року:

1. ОСОБА_17 здійснювалось психологічне насильство над ОСОБА_9 , яке супроводжувалось залякуванням позбавити її життя, образами на її адресу, приниженням її як особистості, позбавленням її можливості вільно та самостійно пересуватися у просторі.

2. ОСОБА_9 завдані психологічні (моральні страждання).

3.Ситуація, яка досліджується у кримінальному провадженні, є для ОСОБА_9 психотравмувальною та такою, що призвела до певної проблематизації її життя і наповнила його стресогенними факторами у життєво значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями у вигляді тривоги, страхів, емоційного напруження.

4.Нестабільний емоційний стан ОСОБА_9 в період проведення експертизи характеризується зниженим настроєм, відчуттям психологічної втоми, потребою в захисті від обставин, які її виснажують та негативно впливають на її психологічне здоров`я та наслідковому зв`язку із вчиненими до неї протиправними діями з боку Гончара ДВ.

5.Схильність до підвищеного навіювання, яке б могло здійснити суттєвий сплив на характер свідчень ОСОБА_9 , їй не притаманна.

Отже, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши надані докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_17 у пред`явленому обвинуваченні доведена ОСОБА_17 з 23.30 06.08.2023 року до 11 години 07.08.2023 року утримував ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_3 та позбавив її можливості вільно пересуватися, а також в цей же час та в тому ж місці побив потерпілу, спричинивши їй множинних синці і садна голови, тулуба та кінцівок. Зазначене доведено показаннями потерпілої в судовому засіданні, наданими під присягою, експертними висновками, документами про виклик поліції сторонньою особою та надання ОСОБА_9 медичної допомоги. Також і показання ОСОБА_17 в суді вказують на те, що він діяв умисно та всупереч волі потерпілої, у чому обвинувачений розкаявся вже в судових дебатах.

Тому дії ОСОБА_17 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 1 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі людини.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться відповідно до кримінального проступку (ч. 1 ст. 125 КК України) та до нетяжких злочинів (ч. 1 ст. 146 КК України), а також те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, як мешканець с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області має посередні характеристики, на спеціальних обліках не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

Тому, з урахуванням особи винного, який за час розгляду кримінального провадження вже зробив належні висновки зі своєї протиправної поведінки та став на шлях виправлення, доводів сторони обвинувачення та захисту, думки потерпілої та її представника, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_17 заслуговує на покарання за ч. 1 ст. 125 КК України громадські роботи, за ч. 1 ст. 146 КК України обмеження волі.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд визначає за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання (громадські роботи) більш суворим (обмеження волі).

Зважаючи на відсутність у ОСОБА_17 попередніх судимостей, його щире каяття, суд вважає правильним звільнити обвинуваченого від відбуття остаточно визначеного покарання з встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки подальше виправлення обвинуваченого може відбуватися без обмеження його особистої свободи.

Вирішуючи питання про заявлений у справі потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_17 200000 грн моральної шкоди, суд вважає доведеним, що обвинувачений завдав потерпілій моральну шкоду, такі висновки суд робить з показань ОСОБА_9 та висновку судово-психіатричного експерта № 441 від 20.09.2023 року, тому задовольняє позовні вимоги потерпілої, проте частково в сумі 50000 грн, що є достатньою фінансовою відповідальністю ОСОБА_17 в межах доведеного обвинувачення та його обставин.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 128, 129, 368 371, 373, 374 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України 240 (двісті сорок) годин громадських робіт;

за ч. 1 ст. 146 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСТАТОЧНО визначити ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання 2 (двох) років обмеження волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь потерпілої ОСОБА_20 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована в АДРЕСА_6 , проживає в АДРЕСА_7 , 50000 (п`ятдесят тисяч) грн моральної шкоди.

Врешті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_30