Справа № 569/6622/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000071 від 28.09.2022 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вказаний обвинувальний акт.

Під час судового засідання прокурор подала письмове клопотання про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, просила його задоволити з підстав викладених у ньому.

Обвинувачена в судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання прокурора, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання або зміну запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В обґрунтування клопотання, як на підставу продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, спробі переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо, вчинила злочин.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з того, що даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої іншого запобіжного заходу ніж особисте зобов`язання не встановлено, а також приймає до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень; ступінь тяжкості інкримінованих злочинів, тяжкість покарання за вчинення що загрожує у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, наявність у ОСОБА_4 постійного місця проживання та реєстрації, її стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, те, що має на своєму утриманні неповнолітню дитину, яку виховує самостійно, відсутність судимостей.

Проаналізувавши доводи прокурора, оцінюючи вищевикладене, враховуючи позицію учасників судового провадження, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченої обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покладені на обвинувачену обов`язки не є обтяжливими та в достатній мірі забезпечують її належну процесуальну поведінку, виконання нею процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 179 КПК України: особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу; підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати; контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Даних, які б вказували на неможливість застосування такого запобіжного заходу відносно обвинуваченої не встановлено.

Суд вважає, що такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177-179, 194, 315, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне, проживаючої в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки:

- прибувати до суду за кожним викликом до суду; утримуватись від спілкування із потерпілим ОСОБА_5 , свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; повідомляти прокурора/суд про зміну місця проживання та/або місця роботи.

Встановлені обов`язки покладаються на обвинувачену на строк не більше двох місяців, тобто до 14 лютого 2025 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1