29.01.2025
справа № 642/8166/24
провадження № 1-кс/642/39/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний був вчинити у визначений КПК України строк, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний був вчинити у визначений КПК України строк звернувся ОСОБА_3 .

В мотивування своєї скарги заявник зазначив, що 24.12.2024 він подав клопотання вх. №13934-24 в порядку ч. 6 ст. 36 КПК України у КП №0000589 до керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова, щодо виконання рішення суду судді ОСОБА_4 та просив скасувати постанову про зміну підслідності від 26.12.2023.

Заявник зазначив, що подав повторно клопотання, так як попереднє судове рішення від 23.02.2024 по справі №642/7526/23, яке надане на виконання 13.03.2024 до Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова вх. № 2704-24 не було виконане, як вбачається з відповіді від Харківської обласної прокуратури №31/3-10558-23 від 04.04.2024 яка випадково надійшла ОСОБА_3 звичайним листом у грудні 2024 року. Так, заявник вказує, що керівник Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова з заступниками хоча зобов`язані були розглянути, але вони перенаправили до Харківської обласної прокуратури, що не передбачено КПК України тим паче у прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 немає таких повноважень (ч. 6 ст. 36 КПК України) щодо прийняття рішень підлеглих прокурорів Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова так як вона не є керівником Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова або заступником керівника і винесла постанову яка взагалі не передбачена кримінально процесуальним законодавством.

На час звернення до суду зі скаргою, ОСОБА_3 відповідей від Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова за наслідками розгляду клопотання не отримував, відомостей щодо розгляду він не має. Вважає, що така бездіяльність керівника та його заступників Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова й прокурора Харківської обласної прокуратури прокурора 3 відділу процесуального керівництва УПК у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР, суперечить вимогам ст. 55, 56 й 220 КПК України та призводить до того, що порушуються процесуальні права ОСОБА_3 як потерпілого, передбачені КПК України, у зв`язку з чим останній звертається із скаргою до слідчого судді, відповідно до ст. 303 ч.1 КПК України.

У своїй скарзі просить суд:

1.Зобов`язати керівника або його перших заступників Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова задовольнити клопотання ОСОБА_3 від 24.12.2024 вх.. №13934-24.

2.Зобов`язати керівника або його перших заступників Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова відповідно до вимог ст. 36 та ст. 220 КПК України розглянути клопотання від 24.12.2024 вх.№13934-24 за участю заявника.

3.Зобов`язати керівника або його перших заступників Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова відповідно до вимог ст. 36 та ст. 220 КПК України розглянути клопотання від 24.12.2024 вх.№13934-24.

4.Зобов`язати керівника або його перших заступників Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова відповідно до вимог ч. 6 ст. 36 відповідно до клопотання від 24.12.2024 скасувати постанову про зміну підслідності крим. провадження №0000589.

5.Скасувати постанову від 21.03.2024 б/н від прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР ОСОБА_5 Харківської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0000589.

6.Скасувати постанову про визначення органу проведення досудового розслідування від 26 грудня 2023 року б/н прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 так як вона не містить доказів що особи хоч якесь мають відношення до працівників правоохоронного органу.

7.Визнати рішення, дію чи бездіяльність прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 неправомірним.

8.Визнати рішення, дію чи бездіяльність прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР ОСОБА_5 Харківської обласної прокуратури неправомірною, вона не мала права виносити такого роду постанову так як воно суперечить КПК України в частині вона не є керівником або першими заступниками окружної прокуратури в розумінні ч. 6 ст. 36 КПК України.

9.Визнати рішення, дію чи бездіяльність прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР ОСОБА_5 Харківської обласної прокуратури неправомірним.

10.Визнати рішення, дію чи бездіяльність керівника або його перших заступників Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова неправомірним, так як вони не виконали рішення судді ОСОБА_4 від 23.02.2024 справа №642/7526/23, провадження № 1-кс/642/648/24 яке надано на виконання ще 13.03.2024 №2704-24.

11.Визнати рішення, дію чи бездіяльність керівника або його перших заступників Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова неправомірним щодо розгляду клопотання ОСОБА_3 від 24.12.24 №13934-24.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 27.12.224 визначено слідчу суддю ОСОБА_1 для розгляду скарги.

Ухвалою слідчої судді від 30.12.2024 відкрито провадження за скаргою та скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 31.12.2024.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив відвід слідчому судді ОСОБА_1 , посилаючись на те, що в нього є сумніви щодо її неупередженості та об`єктивності з розгляду його скарги.

Відповідно до авторозподілу заяву про відвід слідчого судді передано на розгляд судді ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді від 07 січня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 від розгляду справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний був вчинити у визначений КПК України строк - відмовлено. Матеріали справи передано для продовження розгляду.

В судові засідання 10.01.2025, 15.01.2025, 21.01.2025 та 29.01.2025 скаржник не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення смс-повідомлення про виклик до суду на вказаний ним у скарзі номер мобільного телефону, які ОСОБА_3 , відповідно до довідки про доставку отримав. Також заявнику направлялися судові повістки за вказаною ним в скарзі адресою, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) -довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18.

Окрім того, повідомлення про виклик розміщувалося на веб-сайті «Судова влада України».

ОСОБА_3 до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду скарги чи її розгляд без його участі не подавав.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/ 97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Більш того, слідчий суддя вважає необхідним зазначити про те, що у своєму рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», Європейський суд з прав людини вказав на те, що розумність тривалості провадження в суді повинна оцінюватись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника (в даному випадку скаржника) та відповідних органів влади, а також важливості для заявника (скаржника) питання, що розглядається.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Слід наголосити, що ОСОБА_3 особисто подав дану скаргу до канцелярії суду, тому йому було відомо про перебування даної скарги на розгляді слідчого судді, водночас судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд скарги без її участі. Проти задоволення скарги заперечує, оскільки вона є необґрунтованою та безпідставною. Повідомила, що клопотання ОСОБА_3 від 24.12.2024 керівником Новобаварської окружної прокуратури міста Харкові ОСОБА_8 було направлено за належністю Начальнику управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 . На підтвердження надала копію відповіді від 26.12.2024 вих.№52-103-9330ВИХ-24, яку було направлено ОСОБА_3 за вказаною ним в клопотанні адресою.

Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення статті 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності особи, що звернулась із скаргою, та особи, бездіяльність якої оскаржується.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, приходить до наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк.

Бездіяльність це пасивна форма поведінки уповноваженого суб`єкта, яка полягає в утриманні від вчинення обов`язкової процесуальної дії чи постановлення обов`язкового процесуального рішення; тобто невиконання обов`язку, покладеного КПК України.

Що стосується бездіяльності при розгляді клопотання в порядку ст. 220 КПК України, то вона може бути зумовлена не лише безпосередньо невчиненням процесуальної дії, а й неналежним розглядом клопотання суб`єкта звернення, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням. На відміну від процесуального рішення, правомірність/неправомірність якого вичерпується самим фактом його постановлення, бездіяльність має триваючий характер - вона розпочинається від дня, коли суб`єкт мав вчинити певну дію і не вчинив її та продовжується до моменту вчинення відповідної обов`язкової дії. Бездіяльність може бути усунута в будь-який момент суб`єктом, який її допустив.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає чотири обов`язкові ознаки:

1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк;

3) з клопотанням про вчинення процесуальної дії звернувся суб`єкт, що має відповідне право;

4) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Отже, зазначена норма передбачає можливість оскарження не будь-якої бездіяльності, а лише щодо обов`язків, чітко визначених КПК України та строк виконання яких чітко регламентований кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На підставі ч.2 ст.220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно з приписами ст.110 КПК України процесуальні рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови, яка за змістом та послідовністю викладу повинна відповідати вимогам ч. 5 ст.110 КПК України і письмово (друковано) викладатись на офіційному бланку. Підписується постанова тим слідчим або прокурором, який її виніс.

Отже, з урахуванням наведених нормативних приписів належними формами реагування на клопотання в порядку ст.220 КПК України є або його задоволення або винесення мотивованої постанови про відмову у задоволенні клопотання. При чому як при задоволенні клопотання так і при відмові в задоволенні має бути дотримана процесуальна форма (повідомлення або постанова).

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СД ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000589 від 19.12.2023 за ст. 356 КК України за фактом самоправства з боку працівників СД ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

24.12.2024 ОСОБА_3 подав клопотання вх. №13934-24 в порядку ч. 6 ст. 36 КПК України у КП №0000589 до керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова, щодо виконання рішення судді Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_4 та просив скасувати постанову про зміну підслідності від 26.12.2023.

До слідчого судді заявник звернувся зі скаргою, в якій просив зобов`язати керівника або його перших заступників Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова відповідно до вимог ст. 36 та ст. 220 КПК України розглянути клопотання від 24.12.2024 вх.№13934-24 за участю заявника.

Відповідно до наданої на клопотання ОСОБА_3 від 24.12.2024 відповіді керівником Новобаварської окружної прокуратури міста Харкові ОСОБА_8 повідомлено заявника, що таке клопотання було направлено за належністю Начальнику управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 .

Щодо виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 23.02.2024 по справі № 642/7526/23 на бездіяльність Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова, заявнику повідомлено наступне.

В провадженні СД ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000589 від 19.12.2023 за ст. 356 КК України за фактом самоправства з боку працівників СД ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронного органу.

Відповідно до ч. 7 ст. 214 КПК України прокурор зобов`язаний з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Враховуючи викладене, 28.12.2023 процесуальним керівником у провадженні прийнято рішення про визначення органу проведення досудового розслідування, а саме Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Полтава, процесуальне керівництво здійснює Харківська обласна прокуратура.

Зазначене унеможливлює розгляд клопотання від 30.01.2024 по кримінальному провадженню №0000589, у зв`язку з чим, 18.03.2024 за №52-103-1994ВИХ-24 на адресу заявника надіслано повідомлення про спрямування зазначеного клопотання на адресу Харківської обласної прокуратури для організації розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, заявнику роз`яснено, що постанова у кримінальному провадженні №0000589 від 28.12.2023 не підлягає оскарженню під час досудового розслідування, однак скарга на неї, подана відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 КПК України та може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з положеннями ст. ст. 314-316 КПК України.

Вказану відповідь від 26.12.2024 вих.№52-103-9330ВИХ-24 направлено ОСОБА_3 за вказаною ним в клопотанні адресою.

Враховуючи те, що клопотання ОСОБА_3 від 24.12.2024 вх. №13934-24, яке надійшло на адресу керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкові ОСОБА_10 ним же розглянуто, а відповідь 26.12.2024 вих.№52-103-9330ВИХ-24 скаржнику направлено, слідчий суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні вимог скарги в цій частині.

Відповідно до статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Тобто прокурор не зобов`язаний, в обов`язковому порядку, задовольнити клопотання, однак він зобов`язаний розглянути його в порядок і строк визначений ст.ст. 110, 220 КПК України, а відтак скарга не може бути задоволена в частині зобов`язання керівника або його перших заступників Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова задовольнити клопотання ОСОБА_3 від 24.12.2024 вх.. №13934-24.

Крім того, ОСОБА_3 просив слідчого суддю скасувати постанову про визначення органу проведення досудового розслідування від 26 грудня 2023 року б/н прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 так як вона не містить доказів що особи хоч якесь мають відношення до працівників правоохоронного органу.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_3 звертався до вказаного суду з аналогічною скаргою про скасування прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 про визначення органу проведення досудового розслідування від 26.12.2023 в порядку ст.303 КПК України, яка була розглянута по суті та в задоволенні якої було відмовлено ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2024 року (справа № 642/7526/23, провадження № 1-кс/642/1137/24), яка набрала законної сили.

Водночас належить відмовити у задоволенні вимог скарги в частині визнання рішення, дії чи бездіяльності прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 , керівника або його перших заступників Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова неправомірними, оскільки Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачені такі повноваження слідчого судді (ч. 2 ст. 307 КПК України).

Що стосується вимог скарги ОСОБА_3 визнати рішення, дію чи бездіяльність прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР ОСОБА_5 Харківської обласної прокуратури неправомірною, вона не мала права виносити такого роду постанову так як воно суперечить КПК України в частині вона не є керівником або першими заступниками окружної прокуратури в розумінні ч. 6 ст. 36 КПК України та скасувати постанову від 21.03.2024 б/н прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР ОСОБА_5 Харківської обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0000589, слідчий суддя зазначає наступне.

Зі змісту ст. 303 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

Відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Зі змісту положень норм статей глави 26 КПК України вбачається, що територіальна підсудність скарг не визначена, однак відповідно до норм Кримінального процесуального Кодексу України заяви, скарги під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Таким чином, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг та клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 223-558/0/4-13 від 05.04.13).

Відповідно інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням положень частини 6 статті 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (частина 1статті 306 КПК України). Правильним є застосування зазначеного правила і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом, таким чином слід зробити висновок, що територіальна підсудність справ щодо розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування відноситься до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Однак Харківська обласна прокуратура, розташована за адресою: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, що відноситься до Основ?янського району м. Харкова.

З урахуванням наведеного, скарга в цій частині підлягає розгляду слідчим суддею суду за місцем розташування саме органу або місця роботи посадової особи, рішення, дії чи бездіяльність якої оскаржується, оскільки територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного органу досудового розслідування, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

За таких обставин, з огляду на те, що Харківська обласна прокуратура, на бездіяльність якої була подана скарга знаходиться в межах територіальної юрисдикції Червонозаводського районного суду м. Харкова, а тому вона в цій частині непідсудна Ленінському районному суду м. Харкова.

Розгляд справи саме судом, встановленим законом, є складовою права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Одночасно з цим, слідчий суддя роз`яснює, що заявник не позбавляється права повторно звернутися до відповідного слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова, в межах територіальної підсудності якого знаходиться Харківська обласна прокуратура, одночасно подавши клопотання про поновлення строку, з наведенням зазначених обставин.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні вимог скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

На підставі ст.ст. 214, 220, 303-309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний був вчинити у визначений КПК України строк - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 29.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1