Провадження №11-кп/801/211/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах довічно засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року,

якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України. Клопотання обґрунтовує тим, що він відбуває покарання за вироком Київського обласного суду від 30.05.2000, яким його засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Зазначає, що строк відбуття ним виду карально-ізольованого заходу примусу, не вважається виконанням набравшого законної сили обвинувального вироку, тому просив на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності обвинувального вироку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд зазначив, що в справі відсутні будь-які правові підстави стверджувати про не те, що закінчення строків давності виконання обвинувального вироку, а й правові підстави для початку перебігу будь-якого строку, або розгляду питання застосування інституту давності виконання обвинувального вироку. Вирок щодо ОСОБА_8 виконується. ОСОБА_8 відбуває покарання на підставі вироку, що набрав законної сили. Суд прийшов до висновку, що в даному випадку строк давності виконання обвинувального вироку суду застосуванню не підлягає, а доводи засудженого щодо обов`язковості застосування такого строку ґрунтуються виключно на довільному тлумаченні останнім норми кримінального закону.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року та постановлення нової ухвали, якою захисник просить задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна, прийнята з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, суд першої інстанції відмовляючи в задоволені клопотання не взяв до уваги те, що положення п.5 ч.1 ст. 80 КК України стосуються осіб, засуджених до будь-якого виду покарання за особливо тяжкі злочини, щодо яких обвинувальний вирок вступив у законну силу. Також вказує, що ув`язнення засудженого триває більше 27 років, що є порушенням Конституції України.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки вона відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення у межах апеляційних скарг.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає в повному обсязі.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджено вироком Київського обласного суду від 30.05.2000 за ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 142, п.п. «а, б, з, е» ст. 93, ч. 2 ст. 145, ч. 1 ст. 42, ч. 3 ст. 42 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, який набрав законної сили згідно з ухвалою Верховного Суду України від 20.07.2000..

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2018 ОСОБА_8 зараховано в строк покарання, призначеного вироком Київського обласного суду від 30.05.2000, строк попереднього ув`язнення з 21.06.1997 по 20.07.2000, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Окрім того, вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 13.09.2011 ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 393 КК України, на підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Наразі засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Вінницька УВП (№1)».

За змістом ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; прийняття уповноваженим органом рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину..

ВирокКиївського обласного суду від 30.05.2000 за ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 142, п.п. «а, б, з, е» ст. 93, ч. 2 ст. 145, ч. 1 ст. 42, ч. 3 ст. 42 КК України (1960 року), яким ОСОБА_8 засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, набрав законної сили згідно з ухвалою Верховного Суду України від 20.07.2000 та почав виконуватися з моменту набрання ним законної сили, а тому строк давності до вказаного обвинувального вироку не застосовується.

Так, під давністю виконання обвинувального вироку необхідно розуміти закінчення встановлених у законі відповідних строків із дня набрання обвинувальним вироком законної сили, а тому з огляду на встановлені вище обставини, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що обвинувальний вирок стосовно засудженого ОСОБА_8 у даній справі не виконувався та не виконаний у строки, передбачені ч. 1 ст. 80 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції правильно зазначено, що законні підстави для застосування щодо засудженого ст. 80 КК України у даному випадку відсутні, а тому клопотання ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі, яке є невідповідним Конституції, то колегія суддів зазначає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам чинного КК України.

Колегія суддів зазначає, що на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таким чином, засуджений ОСОБА_8 , який відбув більше 27 років покарання у виді довічного позбавлення волі, має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, передбаченому ст. 82 КК України.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах довічно засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4