Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

4 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000070 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

згідно зі ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.3901 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.10.2023 ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.3901 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ст.3901 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_6 та правову кваліфікацію його дій, однак вважає, що суд неправильно застосував ст.75 КК України, яка не підлягає застосуванню, внаслідок чого призначене покарання із застосуванням інституту звільнення від його відбування з випробуванням не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

При цьому вказує, що суд не в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, зважаючи на те, що ОСОБА_6 , зухвало ігноруючи можливість отримати кримінальне покарання, умисно ухилився від проходження програми для кривдників, тобто умисно не виконав судове рішення. Отже, у суду не було підстав сподіватися, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, і саме тому суд не зміг у вироку обґрунтувати рішення про застосування ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи обвинуваченого, який поклався на розсуд суду за наслідками розгляду апеляційної скарги; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 умисно ухилився від проходження програми для кривдників.

Так, постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.08.2022 у справі № 754/6732/22 на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень, і його направлено до Центру у справах сім`ї та жінок Деснянського району міста Києва для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк 3 місяці.

ОСОБА_6 , будучи особою, до якої судом застосовано захід у виді проходження програми для кривдників, з метою ухилення від її проходження умисно не з`явився до поштового відділення для отримання письмового повідомлення Центру у справах сім`ї та жінок Деснянського району м. Києва про необхідність явки до центру для проходження програми для кривдників. 18 грудня 2022 року працівниками Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 під розписку було вручено копію постанови суду, роз`яснено про необхідність явки до Центру у справах сім`ї та жінок Деснянського району м. Києва протягом трьох робочих днів для проходження програми для кривдників та попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від проходження цієї програми. Однак ОСОБА_6 без поважної причини не з`явився у вказаний строк до центру, не уклав договір про реалізацію Типової програми для кривдників, тим самим умисно ухилився від проходження програми для кривдників, застосованої судом.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст.3901 КК України - умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, конкретні обставини його вчинення, особу винного, який судимостей не має, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, його вік, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, і правильно призначив покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, встановлений санкцією відповідного закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі прокурора порушується питання про призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, тобто такого самого за видом і розміром, яке призначив суд першої інстанції, доводи стосовно призначення явно несправедливого через м`якість покарання є надуманими.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, враховуючи викладені раніше обставини та дані про особу винного, зібрані під час дізнання.

І умисне невиконання обвинуваченим покладеного на нього судом обов`язку, тобто єдина підстава, на якій наголошує прокурор, не може бути в даному випадку перешкодою для такого рішення суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції дотримані загальні засади призначення покарання, передбачені ст.65 КК України, і наведені ґрунтовні мотиви застосування ст.75 КК України, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3