справа № 619/714/25
провадження № 1-кс/619/133/25
УХВАЛА

іменем України

07 лютого 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:

04 лютого 2025 року до Дергачівського районного суду Харківської області через систему «Електронний суд» надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою в інтересах ОСОБА_4 від 19.12.2024.

В обґрунтування скарги зазначено, що до відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 нею було надано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. Слідчим ОСОБА_6 вказане повідомлення було отримано власноруч, про що свідчить підпис останнього.

07 січня 2025 року вона отримала відповідь про те, що інформація зазначена в повідомленні, належить до події, що є предметом розгляду досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0002378 від 20.11.2023, тому вказані матеріали додані до наявних матеріалів кримінального провадження.

З матеріалів справи заявник вбачає ще один склад злочину, а саме: залишення потерпілої у небезпеці. Не дивлячись на це, працівниками поліції підозрюваному інкримінується лише один склад кримінального правопорушення. До теперішнього часу, всупереч вимогам ч. 1 ст. 214 КПК України, відомості за її заявою до ЄРДР не внесені.

З урахуванням зазначеного, адвокат просила поновити строки звернення до суду зі скаргою та зобов`язати уповноважену особу відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області виконати вимоги ст. 214 КПК України, внести до ЄРДР відповідні відомості за її заявою від 19.12.2024.

У судове засідання заявниця ОСОБА_4 , її представник - адвокат ОСОБА_3 надали заяву про розгляд скарги без їх участі, просять скаргу задовольнити.

Прокурор, представник ВП № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явились.

Представник ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНПв Харківській області ОСОБА_6 на адресу суду надав лист, в якому зазначив, що в провадженні СВ ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області перебували матеріали кримінального провадження за № 0002378, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування 18 грудня 2024 року дорученням про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, було повідомлено учасникам досудового розслідування про відкриття матеріалів кримінального провадження.

19 грудня 2024 року, в ході надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з ними, представник потерпілої ОСОБА_3 долучила письмове повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 135 КК України, та повідомила, що в ході кримінального провадження № 0002378 від 20.11.2023 наявні ознаки кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 135 КК України. За результатами розглядувказаної заяви було повідомлено адвоката ОСОБА_3 , що зазначена в її заяві інформація, належить до події, що є предметом розгляду досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0002378 від 20.11.2023, тому вказані матеріали долучені до наявних матеріалів кримінального провадження. 20 грудня 2024 року у даному кримінальному провадженні, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено обвинувальний акт, який в подальшому було вручено підозрюваному ОСОБА_7 .

Супровідним листом за вих. № 23322 від 23.12.2024 обвинувальний акт із матеріалами кримінального провадженняза № 0002378, скеровано до Дергачівської окружної прокуратури для подальшого направлення до Дергачівського районного суду Харківської області.

За приписами ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд скарги за відсутності прокурора та уповноваженої посадової особи ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, оскільки своїм правом присутності, останні не скористалися.

Слідчим суддею, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим розглянути скаргу за відсутності особи, що подала скаргу, прокурора та уповноваженої посадової особи ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, з дотриманням положень ст.ст. 26, 306 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до частин 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин. Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Дослідивши клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та додані до нього докази слідчий суддя вважає, що строк на оскарження бездіяльності уповноважених осіб відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань пропущений з поважних причин.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що заявниця 07 січня 2025 року отримала відповідь на свою заяву від 19.12.2024 про те, що інформація зазначена в повідомленні, належить до події, що є предметом розгляду досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0002378 від 20.11.2023, вказані матеріали додані до наявних матеріалів кримінального провадження.

В зв`язку з чим, клопотання про поновлення процесуального строку підлягає до задоволення, поновивши ОСОБА_3 процесуальний строк на оскарження бездіяльності уповноважених осіб ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За правилами ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Положення ст. 214 КПК України свідчать про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається. При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Тобто, положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У ст. 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кожен факт протиправної поведінки підлягає належній перевірці.

Відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого процесуального рішення.

В силу вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які мають значення у кримінальному провадженні, покладено на слідчого, та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За своєю суттю доказування - це збирання, перевірка, оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В ході досудового розслідування слідчий зобов`язаний встановити та перевірити обставини, які мають значення для кримінального провадження. Їх перелік наведений у ч. 1 ст. 91 КПК України.

При цьому, слідчому не достатньо лише зібрати докази. Йому, в силу ст. 94 КПК України, необхідно їх оцінити з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення про можливість кримінального переслідування конкретної особи.

Кримінальне переслідування конкретної особи може бути розпочато лише у разі наявності необхідних та достатніх доказів, які без жодного об`єктивного сумніву доводять причетність особи до вчинення конкретного злочину. Жоден доказ не має наперед встановленої сили, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження № 0002378 від 20.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Із наданих адвокатом протоколів допиту свідків вбачається, що 19 листопада 2023 року приблизно о19:50 в селище Вільшани Харківського району Харківської області мало місце ДТП.

Органом досудового розслідування в даному кримінальному провадженню пред`явлена підозра водієві транспортного засобу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 286 КК України.

18 грудня 2024 року по даному кримінальному провадженню завершено досудове розслідування та надано доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України. Учасникам досудового розслідування повідомлено про відкриття матеріалів кримінального провадження № 0002378 від 20.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

До матеріалів скарги адвокат ОСОБА_3 долучила копію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 19.12.2024 року. В даному повідомленні про вчинення кримінального правопорушення адвокат зазначає, що в провадженні ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0002378 за ч. 1 ст. 286 КК України. При ознайомленні з матеріалами справи адвокату достеменно стало відомо, що ОСОБА_5 інкримінується лише порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, але останнього не притягують до кримінальної відповідальності за залишення в небезпеці, тобто за ч. 1 ст. 135 КК України. У зазначеному кримінальному провадженні адвокат, яка представляє потерпілу в даному кримінальному проваджені вбачає, що наявний ще один склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України, оскільки водій не зупинив керований ним автомобіль, на місці пригоди не залишився, не вжив жодних заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій.

Суспільна небезпека кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України полягає у тому, що людина, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати її від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього, що свідчить про низькі моральні якості цієї особи. Злочинність такої бездіяльності підвищується, якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан або причетна до події, через яку особа опинилася в такому стані.

За змістом ст.135 КК України поставлення в небезпеку виступає як основа для виникнення спеціального обов`язку надати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані.

Об`єктивна сторона залишення в небезпеці характеризується двома видами злочинної бездіяльності: 1) бездіяльність-невтручання, що полягає у невиконанні особою обов`язку щодо надання необхідної допомоги потерпілому, який перебуває у небезпечному для життя стані й позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, коли небезпека виникла незалежно від суб`єкта цього злочину; 2) змішана бездіяльність - бездіяльність щодо надання допомоги потерпілому особою, яка сама поставила його в небезпечний для життя стан.

Бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), яку вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах. Бездіяльність за своїми соціальними та юридичними властивостями тотожна діянню, тобто вона суспільно небезпечна і протиправна, є свідомим і вольовим актом поведінки людини.

Кримінальна відповідальність за злочинну бездіяльність настає лише за таких умов:

а) на особу було покладено спеціальний обов`язок вчинити активні дії, якими було б відвернене настання суспільно небезпечного наслідку;

б) у особи була реальна можливість у даній конкретній ситуації вчинити відповідні активні дії і запобігти настанню суспільно небезпечних наслідків.

Обов`язок вчинити певні дії (діяти певним чином) може випливати з різних підстав: із закону або з іншого нормативного акта; із професійних або службових функцій особи; із договору; із родинних відносин; із попередньої поведінки особи, якщо вона своїми діями створює небезпеку для іншої особи і внаслідок цього зобов`язана надати їй допомогу.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 135 КК України, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).

Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого статтею 135 КК, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними (прагнення уникнути кримінальної відповідальності, небажання обтяжувати себе, байдуже ставлення до долі іншої людини, егоїзм, небажання допомогти через брак часу, неприязнь до потерпілого, легкодухість, ревнощі, помста тощо), але на кваліфікацію вони не впливають.

Моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Варто зазначити, що для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, що навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, несе відповідальність за статтею 135 КК України. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці.

Оскільки по даному кримінальному провадженню№ 0002378 від 20.11.2023 за ч. 1 ст. 286 КК України 18 грудня 2024 року завершено досудове розслідування, сторонам було надано доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, адвокатом потерпілої сторони заяву про повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 135 КК України було подано 19.12.2024, коли вже досудове розслідування завершено, викладені в даній заяві відомості про можливе вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, щодо якого обвинувачення не висувалось, однак стосуються обставин, які мали місце 19 листопада 2023 року приблизно о 19:50 в селище Вільшани Харківського району Харківської області, тому вказана заява була долучена до наявних матеріалів кримінального провадження № 0002378 від 20.11.2023. Слідчий суддя зазначає, що присудовому розгляді справи по суті, прокурор не позбавлений права в даному кримінальному провадженні висунути додаткове обвинувачення.

20 грудня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2023 за № 0002378 за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено обвинувальний акт, який в подальшому було вручено ОСОБА_7 .

Супровідним листом вих. № 23322 від 23.12.2024 обвинувальний акт із матеріалами кримінального провадженняскеровано до Дергачівської окружної прокуратури для подальшого направлення до суду.

Слідчий суддя зазначає, що чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді надавати вказівки слідчому щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, чи слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, тощо. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу органу досудового розслідування в цілому, та в заплановану слідчим стратегію досудового розслідування, що прямо суперечить принципу диспозитивності.

Відповідно до ч. 1 ст. 339 КПК України, у разі отримання відомостей про можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, щодо якого обвинувачення не висувалось і яке тісно зв`язане з первісним та їх окремий розгляд неможливий, а так само встановлення наявності підстав для застосування кримінально-правових заходів до юридичної особи, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу має право звернутися до суду з вмотивованим клопотанням про розгляд додаткового обвинувачення в одному провадженні з первісним обвинуваченням та/або про початок провадження щодо юридичної особи.

Слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки по кримінальному провадженню№ 0002378 від 20.11.2023 за ч. 1 ст. 286 КК України досудове розслідування завершено, сторонам було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, після чого адвокатом на адрес слідчого було подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , викладені в даному повідомлені відомості про можливе вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України (залишення в небезпеці), щодо якого обвинувачення не висувалось, воно тісно зв`язане з первісним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України, тому вважаю, що підстави для прийняття та внесення відомостей по даній заяві до ЄРДР та відповідно зобов`язання уповноважену особу вчинити такі дії відповідно до ст. 214 КПК України, відсутні.

Також слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити представнику потерпілого, що відповідно до ч. 1 ст. 339 КПК України, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу має право звернутися до суду з вмотивованим клопотанням про розгляд додаткового обвинувачення в одному провадженні з первісним обвинуваченням.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що подана скарга адвоката ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 303, ст.ст. 306-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Поновити адвокату ОСОБА_3 , діючій в інтересах ОСОБА_4 строк на оскарження бездіяльності уповноважених осіб відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії відповідної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1