13.02.2025

Справа № 642/435/25
Провадження № 1-кп/642/275/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001159 від 12.07.2024 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із середньо - спеціальною освітою, пенсіонерки, не працюючої, одруженої, раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 436-2 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , будучи уродженкою м. Харків, зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_2 , будучи достеменно обізнаною про те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №259/2022 з 05 години 30 хвилин, 25.04.2022 на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, усвідомлюючи, що вона є громадянкою України, але, перебуваючи під інтелектуальним впливом російської імперської ідеології, за відсутності патріотичних проукраїнських переконань, вирішила стати на шлях протиправної діяльності та вчинила кримінальне правопорушення, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку за наступних обставин.

Згідно з Конституцією України, вона є суверенною та незалежною державою, а її суверенітет поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагською конвенцією 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У той же час ОСОБА_5 , як громадянка України, оцінивши обстановку, що склалася у період після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну 24.02.2022 з боку держави-агресора, та з особистих інтересів, вирішила реалізовувати свій злочинний умисел та вчиняти дії, що направлені на публічні заклики, у яких підтримує дії держави агресора, її збройні формування.

З цією метою ОСОБА_5 , використовуючи власний аккаунт у месенджері «Telegram» з id: , не пізніше 21 год. 18 хв. 29.04.2024, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, байдуже ставлячись до наслідків агресивної війни, яку РФ розв`язала і веде проти України та українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людяності, прийняла рішення щодо втілення в життя виниклого злочинного умислу, направленого на поширення матеріалів, у яких міститься висловлювання з лінгвістичними ознаками глорифікації збройних формувань держави агресора.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , 29.04.2024 о 21 год. 18 хв., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території

м. Харків, діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись ідеологічними мотивами для підтримки дій та рішень держави-агресора на шкоду державним інтересам України, з метою нав`язати іншим думку щодо неприйняття очевидного факту розв`язаної військово-політичним керівництвом РФ агресивної війни проти України та окупації частини її територій, не дивлячись на те, що цей факт встановлено та визнано на рівні держави та міжнародною спільнотою, використовуючи власний телеграм-акаунт з id: НОМЕР_1 в телеграм-каналі під назвою "ОСОБОЕ МНЕНИЕ" ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), під публікацією (мовою оригіналу): "НАТО никогда не вынашивало замыслов против России и не будет делать этого госсекретарь США Энтони Блинкен. "Как я ранее упоминал, НАТО это оборонный альянс. У него нет никаких замыслов в отношении России, никогда их не было и не будет" сказал глава американской дипломатии на Всемирном экономическом форуме в Эр-Рияде. ОТСЮДА ВОПРОС А ЗАЧЕМ ЖЕ ТОГДА НАТО ПРОБИРАЕТСЯ К РОССИЙСКИМ ГРАНИЦАМ?» від 29.04.2024 року залишила коментар (мовою оригіналу): "Вперёд, в пешее эротическое путешествие! Ну а армия РФ проследит, чтобы добрались туда без приключений."

За результатом висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи (висновок експерта № 829 від 22.10.2024), у вищевказаному коментарі міститься висловлювання з лінгвістичними ознаками глорифікації збройних формувань держави агресора.

Установлена у текстових матеріалах інформація виражена у формі оцінних суджень. Крім того, дана інформація має публічний характер, який передбачає її поширення для значного кола осіб.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1ст.436-2 КК України, тобто у глорифікації збройних формувань держави - агресора.

22 січня 2025 року між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та підозрювана ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх істотних для вказаного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1ст. 436-2 КК України. Остання під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторони угоди домовились щодо призначення обвинуваченій покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України. З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, яка характеризується вкрай з негативної сторони, наявності обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, сторони досягли згоди, що ОСОБА_5 має понести покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, та на підставі ст.75ККУкраїни звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із встановленням їй іспитового строку та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в ній покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 теж просила вказану угоду затвердити і призначити узгоджене у ній покарання. При цьому, беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 436-1 КК України, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Обвинувачена ствердила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення, своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Також пояснила, що вказана угода укладена нею добровільно та в присутності її захисника.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та її підзахисною ОСОБА_5 , оскільки відсутні будь-які застереження щодо нерозуміння обвинуваченою умов чи наслідків укладання такої.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 436-2 КК України, від якого потерпілих немає.

Прокурор та обвинувачена добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогамст.472 КПК України та закону. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін судового провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, тобто у глорифікації збройних формувань держави - агресора, а тому її дії вірно кваліфіковано за ч. 1ст. 436-2 КК України.

Зважаючи на викладені вище обставини, враховуючи особу обвинуваченої, суд вважає, що покарання, яке пропонується в угоді, є таким, що визначене у межах санкції ч.12 КК України та відповідає вимогам кримінального процесуального та кримінального кодексів України.

Відтак, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченою, та призначити узгоджений сторонами вид та розмір покарання обвинуваченій.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 373,374,475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду від 22 січня 2025 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 436-2 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно зі ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді від 14.11.2024р.

Речовий доказ:, мобільний телефон білого кольору «Samsung» А34 5G, який знаходиться на зберіганні камеру схову речових доказів ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Малиновського, 1 конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи № 829 від 22.10.2023р. у справі в розмірі 30 291 (тридцять тисяч двісті дев`яносто одну) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий: