Справа № 553/3415/24
Провадження № 1-кп/553/416/2025
В И Р О К

Іменем України

18.03.2025м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 від 01.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чернівці, є громадянином України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

30.07.2024, о 18 год. 48 хв., ОСОБА_3 , перебував на дитячому майданчику, поблизу багатоповерхового будинку за адресою: м. Полтава, вул. Володимира Івасюка, б. 19, де у нього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у присутності дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс ОСОБА_6 один удар рукою стиснутою у кулак в праву частину спини та два удари лівою рукою, стиснутою в кулак, по голові. Після чого, ОСОБА_3 схопив за плечі потерпілу ОСОБА_6 , сильно стиснув та штовхнув її, від чого потерпіла впала на спину та вдарилася головою об землю.

У результаті вказаних дій, потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синців шкіри плечей, синців та саден шкіри задньої поверхні грудної клітини справа та синців шкіри нижньо-зовнішнього квадрату лівої сідниці, які утворилися при падінні, які кваліфікуються як у сукупності так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження.

Зазначеними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, тобто умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні (проступку) визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення так, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорює правову кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення (проступку).

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання про те, що 30.07.2024 перебуваючи вдома, за адресою свого місця проживання, випив дві чарки горілки, після чого близько 18 год, пішов до магазину "Сільпо", де ще придбав алкоголь та присів на дитячому майданчику біля багатоповерхового будинку. Вказав, що наніс жінці, яка перебувала також на майданчику, декілька ударів за те, що вона йому зробила зауваження. Обвинувачений кається у вчиненому, просить суворо не карати та врахувати ту обставину, що вчинив дані дії під впливом алкоголю. Позовні вимоги про відшкодування матеріальної визнав у повному обсязі. В частині моральної шкоди вважав її завищеною.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Враховуючи той факт, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст вказаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд доходить висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви суду при призначенні покарання.

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання.

Обставин, які відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення (проступку) у стані алкогольного сп`яніння а також вчинення кримінального правопорушення (проступку) у присутності дитини.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо своєї винуватості, яку він хоча і визнав, однак зазначає, що вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про виправдовування своєї поведінки, виключає щире каяття та можливість його врахування як обставини, що пом`якшує покарання. Також судом враховується, що перед потерпілою обвинувачений не вибачився, шкоду не відшкодував, хоча пройшов значний проміжок часу.

Відповідно до положень статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Водночас, згідно із частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з частиною 2 статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є кримінальним проступком, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадський робіт в межах санкції частини 2 статті 125 Кримінального кодексу, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

VI. Підстави для задоволення цивільного позову, відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Вирішуючи питання цивільного позову, поданого в рамках кримінального провадження, суд надає оцінку висунутому обвинуваченню, а саме повинен встановити винуватість поза розумним сумнівом, а в частині вирішення цивільного позову, виходить з загальних принципів цивільного судочинства змагальності сторін.

У рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування 5 322,58 грн матеріальної шкоди та 35 000,00 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що на лікування та реабілітацію після отриманих тілесних ушкоджень нею було витрачено 5322 грн. 58 к. Стосовно спричинення їй моральної шкоди зазначила, що така виразилася у фізичному болі, емоційних та душевних стражданнях, постійних хвилюваннях за ситуацію, що сталася. Було порушено звичайний стан її життя, почала страждати на безсоння та сильні головні болі. Також, дуже злякалася за свою дочку, якій на момент вчинення кримінального правопорушення, не було і 3-х років і яка стала свідком подій.

Відзив на позову заяву не подавався.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з частиною 1 статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Вимоги потерпілої ОСОБА_6 щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5322 грн. 58 к. є повністю доведеними, визнаними обвинуваченим, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У роз`ясненні, які містяться у п.п.5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Суд приймає до уваги, що потерпілій ОСОБА_6 діями обвинуваченого заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю і стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, суд керується принципами розумності, виваженості та співмірності заподіяної шкоди, й приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_3 понесених ним судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 120 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 1 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги № 07 від 07.10.2024, ордер, звіт про виконану роботу та квитанція № 8 від 08.10.2024 про сплату потерпілою гонорару у розмірі 3000 грн.

За таких обставин, вимога про відшкодування судових витрат підлягає задоволенню шляхом стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої (цивільного позивача) витрат на правову допомогу адвоката в сумі 3000 грн 00 коп.

VIІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і підстав для обрання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 5 322 (п`ять тисяч триста двадцять дві) грн 58 к. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 к. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат на правову допомогу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити учасникам судового провадження.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий ОСОБА_1