Справа № 132/3879/24
Провадження №1-кп/132/566/24
Вирок

Іменем України

11 грудня 2024 року

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 від 09.10.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Клопочин Іваничівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 ,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан та який діє на даний час.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 31.01.2024 № 36, солдата ОСОБА_3 , який прибув для подальшого проходження військової служби із військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) та призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаду кулеметника 3 відділення 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 3 батальйону оперативного призначення.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Водночас, солдат ОСОБА_3 в порушення зазначених вимог порядку виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення в умовах воєнного стану та вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді кулеметника 3 відділення 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 3 батальйону оперативного призначення, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 24.09.2024 приблизно о 06 год. 30 хв., перебуваючи в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою: АДРЕСА_3 під час шикування особового складу, відкрито відмовився виконати наказ №2109 від 23.09.2024, командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який доведено т.в.о. першого заступника командира начальника штабу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_6 «Про залучення особового складу військової частини до виконання бойових (спеціальних) завдань в районі ведення бойових дій» щодо вибуття 24.09.2024 у службове відрядження з пункту постійної дислокації військової частини до району виконання бойових завдань в Донецькій області, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приймає рішення за клопотанням прокурора ОСОБА_4 про скорочений судовий розгляд, так як учасники судового провадження вважають, що обставини справи доведені наявними у справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду і ніким не оспорюються.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд також роз`яснив, що при розгляді судової справи в скороченому провадженні сторони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю, суду показав, що дійсно він являється кулеметником 3 відділення 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 3 батальйону оперативного призначення, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. 24.09.2024 приблизно о 06 год. 30 хв., перебуваючи в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою: АДРЕСА_3 під час шикування особового складу, відкрито відмовився виконати наказ щодо вибуття 24.09.2024 у службове відрядження з пункту постійної дислокації військової частини до району виконання бойових завдань в Донецькій області, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу.

В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, вважає їх достатніми для прийняття рішення по справі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, як відкрита відмова виконувати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану є вірною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяв розкриттю злочину, по місцю проходження служби характеризується посередньо, є учасником бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає за можливим призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 4 ст. 402 КК України.

Статтями 50, 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно ч. 1 ст. 62 КК України, покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Враховуючи викладене, беручи до уваги обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає за можливе, на підставі ст. 62 КК України, замінити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Суд вважає, що така міра покарання сприятиме виправленню та вихованню особи в дусі додержання законів України, формування у неї звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, що мають негативні юридичні наслідки.

З огляду на викладене ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» залишити без змін.

В ході судового розгляду справи встановлено, що витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), перехідних положень до КПК України (в ред. 2012 року), суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити обвинуваченому ОСОБА_3 призначене йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 год. 00 хв. 15.10.2024 по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Вирок може бути оскаржений на протязі 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: