Справа 556/644/25
Номер провадження 1-кп/556/99/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора, цивільного позивача ОСОБА_3 ,

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Володимирець кримінальне провадження №0000004 від 03.01.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, освіта середня, одруженого, не судимого,-

за ч.1 ст.246 КК України-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, без передбаченого законом дозволу, з корисливою метою, в порушення вимог ст. ст. 69, 100 Лісового кодексу України, ст.ст. 5. 12, 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 10 Закону України «Про рослинний світ», а також всупереч вимогам пунктів 2, 3 «Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року №761 «Про врегулювання питання щодо спеціального використання лісових ресурсів», не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів лісорубного або лісового квитка, тим самим не маючи права здійснювати порубку дерев, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настания, 30.12.2024 в обідню пору доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, прибувши до лісового масиву та перебуваючи у лісовому насадженні поза межами населеного пункту, поблизу с. Зелениця Вараського району Рівненської області, на території Володимирецької селищної територіальної громади Вараського району, а саме на земельній ділянці за географічними координатами 51,,9909202, що є державною власністю, віднесена до земель лісогосподарського призначення, за допомогою заздалегідь підготовленого та взятого з собою інструменту (знаряддя правопорушення) ланцюгової бензопили невстановленої марки, шляхом спилювання до повного відокремлення від кореня здійснив незаконну порубку сироростучої деревини породи вільха в кількості трьох штук, розміщених на одній кореневій системі, з наступними діаметрами в корі біля шийки кореня: 54 см., 36 см., 30 см., а в подальшому їх розпиляв на частини, внаслідок чого державі було заподіяно істотної шкоди на загальну суму - 42 518 (сорок дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок. У подальшому, під час перевезення незаконно зрубаних дерев породи вільха ОСОБА_4 було виявлено працівниками поліції та протиправна діяльність останнього була припинена.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконній порубці та перевезенні дерев, що заподіяло істотну шкоду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України.

01 лютого 2025 року між прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язався: беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; у подальшому подібного не вчиняти та щиро розкаюється у скоєному.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ч.1 ст.246 КК України у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

На призначення зазначеного покарання обвинувачений погодився.

Відповідно до угоди, обвинуваченому відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно ч.3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України в обсязі підозри, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною. ОСОБА_4 цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом. Викладені в обвинувальному акті та угоді обставини повністю відповідають фактичним обставинам вчинення злочину.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст. 246 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України. Іспитовий строк обвинуваченому обрати терміном на один рік.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 246 КК України, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Що стосується цивільного позову, суд приходить до наступних висновків.

В межах кримінального провадження прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури, відповідно до вимог ст.128 КПК України, заявлено цивільний позов до обвинуваченого в інтересах Володимирецької селищної ради, про стягнення з ОСОБА_4 - 42 518 грн. 39 коп. матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В судовому засіданні прокурор вимоги за позовом підтримав, обвинувачений цивільний позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до позовної заяви прокурор просить стягнути з обвинуваченого - 42 518 грн. 39 коп., посилаючись на ті обставини, що обвинуваченим було здійснено незаконну порубку дерев, внаслідок чого лісовому господарству завдано шкоду на вказану вище суму.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як зазначено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. зі змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою що настала, ... і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Згідно ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В ході судового провадження встановлено, що обвинуваченим дійсно здійснено незаконну порубку дерев в обсязі, вказаному в обвинувальному акті, розмір завданої шкоди становить - 42 518 грн. 39 коп.

Враховуючи наведене, позов прокурора підлягає до задоволення в повному обсязі.

Щодо речових доказів, то судом встановлено наступне.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад тритисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів: дев`ять колод сироростучих дерев породи сосна приблизною довжиною 10 метрів та кубомасою 5 метрів кубічних, на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати їх у власність держави.

Питання інших речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відносно ОСОБА_4 не застосовувався запобіжний захід.

Витрати на залучення експерта, відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 174, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 лютого 2025 року, укладену між прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000004 від 03.01.2025 за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із однорічним іспитовим строком.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, ч.2 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов, поданий прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_6 в інтересах держави - в особі Володимирецької селищної ради до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженню №0000004 від 03.01.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави в особі Володимирецької селищної ради Рівненської області (ГУК у Рівн. обл./отг Володимир/ UA 0017503, код отримувача (ЄДРПОУ) 38012494, код класифікації доходів бюджету 24062100) завдану шкоду в розмірі 42 518 (сорок дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 39 копійки.

Речові докази:

- трактор , марки Т-25, реєстраційний номер 32416 та причіп без реєстраційного номера - повернути власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 ;

- лісоматеріали круглі породи вільха, загальною кубомасою 2,43 метрів кубічних, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України в порядку спеціальної конфіскації конфіскувати в дохід держави.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілому, копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1