Справа № 165/5068/24 Провадження №11-кп/802/322/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 04 березня 2025 року (ЄРДР №0000791),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 04 березня 2025 року клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено, продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з 04.03.2025 року до 02.05.2025 року включно.

Таке своє рішення про продовження строку дії запобіжного заходу суд першої інстанції мотивував тим, що продовжує існувати високий ступінь ризиків переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та потерпілу, такі ризики з плином часу на разі не змінилися, а тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що прокурором не надано доказів, які б свідчили про існування ризиків, визначених ст.177 КПК України. Водночас, вказує, що в оскаржуваній ухвалі судом не враховано те, що ОСОБА_7 має місце реєстрації, де постійно проживає з дружиною та двома малолітніми дітьми, що підтверджує наявність міцних соціальних зв`язків. Крім того, в нього на утриманні перебуває четверо дітей від першого шлюбу. Також не враховано той факт, що усі можливі свідки та потерпілі слідчим допитані, слідчі (розшукові) дії виконані, що виключає будь - який впив ОСОБА_7 на свідків чи потерпілу.

З огляду на вищевикладене просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою обрати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із (або без) застосуванням електронних засобів контролю.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурора, який скаргу заперечив, оскільки вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання сторони обвинувачення прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 263 КК України. При цьому, обґрунтованість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні вказаних злочинів стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Встановлено і те, що судовими рішеннями ОСОБА_7 неодноразово продовжувався строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Оскаржуваною ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 04.03.2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з 04.03.2025 року до 02.05.2025 року включно.

Продовжуючи обвинуваченому в ході розгляду кримінального провадження такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою, місцевий суд врахував обґрунтованість пред`явленого обвинувачення у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися.

Як встановлено судом, підставами для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри та/або пред`явленого обвинувачення, яка (які) стверджується матеріалами провадження, а метою в тому числі запобігання спробам переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання сторони обвинувачення в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку в даний час вже обвинуваченого, зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України.

Так, наведені стороною обвинувачення у клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є доведені ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 09.08.2022 року за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 164 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 90 годин громадських робіт та вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 18.06.2024 року за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання, з іспитовим терміном один рік, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та в даний час обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 263 КК України, які відноситься до категорії тяжких злочинів, санкціями яких передбачено покарання за ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, офіційно не працює.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованих йому діянь, його віку та стану здоров`я, відсутності медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання доведеним ризикам, встановленим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Водночас, на думку колегії суддів запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зможе дієво запобігти вказаним ризикам, з огляду на фактичні обставини пред`явленого обвинувачення, та особу обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

При цьому, доводи сторони захисту про можливість скасування оскаржуваної ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрання до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків визначених ч.5 ст.194 КПК України та носінням електронного засобу контролю, до уваги судом не приймається, оскільки дані обставини, не є такими, які б спростовували або зменшували наявність доведених стороною обвинувачення ризиків, які перевірялись судом першої інстанції.

Усі інші доводи сторони захисту з приводу незаконності судового рішення про продовження строку запобіжного заходу на увагу суду не заслуговують, оскільки не є такими, що зменшували б ризики, які були доведені стороною обвинувачення.

Разом з тим, суд обґрунтовано не визначав розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, вчиненого із застосуванням насильства, що відповідає положенням п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі сторони захисту, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 - 1 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 04 березня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з 04 березня 2025 року до 02 травня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді