Справа № 396/1850/24
Провадження № 1-кп/396/271/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2024 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Олександрія, Кіровоградської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня-спеціальна, фізична особа підприємець, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на утриманні перебуває особа похилого віку- мати інвалід 2 групи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаний, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6
Обвинувачений ОСОБА_3 , 07 вересня 2024 року спричинив умисне легке тілесне ушкодження.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що 07.09.2024 року, близько 23.30 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала в гостях у своєї подруги ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 , спільно з ще однією подругою ОСОБА_9 , де розпивали спиртні напої. В будинку знаходився і його власник, чоловік ОСОБА_8 - ОСОБА_3 , який не витримавши гучної поведінки жіночої компанії, вийшов на терасу, де перебували жінки та попросив залишити його домоволодіння. На грунті цього виникає конфлікт з ОСОБА_7 , яка за образливе відношення до себе нанесла ляпаса ОСОБА_3 долонею руки в область обличчя. Після цього у ОСОБА_3 виникає раптовий умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_3 кулаком правої руки наніс два удари в область правої частини обличчя ОСОБА_7 , а потім долонями обох рук став наносити удари в область правого та лівого плеча, один удар наніс в область шиї, та два удари в область задньої поверхні грудної клітини.
В результаті нанесених ударів ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодженні у вигляді синця навколо правого ока з переходом у виличну ділянку, синця по правій бічній поверхні шиї з переходом на її передню поверхню, синців по задній поверхні правого плеча, синців по задній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, синця по задній поверхні правого перепліччя, синця по задній поверхні грудної клітки справа, які відповідно до висновку судової-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась по невідомим суду причинам, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні цивільний позов підтримала та просила його задовольнити.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона 07.09.2024 року разом з подругами відпочивали в кафе м. Новоукраїнка, та потім вони пішли до ОСОБА_8 додому. Перебуваючи вдома у ОСОБА_8 вони відпочивали на терасі та потім приїхав ОСОБА_11 . В подальшому у ОСОБА_3 виник конфлікт з ОСОБА_7 та він наніс їй два удари в обличчя та їх почала розбороняти ОСОБА_12 , яку він також почав бити. Крім того вказала, що ОСОБА_12 падала із сходів, а ОСОБА_7 коли впала на стіл то ОСОБА_11 продовжував її бити. Після вказаних подій вони викликали працівників поліції.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні крім показів свідка, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними, а саме:
- акт судово-медичного дослідження № 76 від 10.09.2024 року відповідно до якого:
1. При судово-медичному дослідженні гр. ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження в вигляді: синця навколо правого ока з переходом у виличну ділянку, синця по правій бічній поверхні шиї з переходом на її передню поверхню, синців (5) по задній поверхні правого плеча, синців (3) по задній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, синця по задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, синця по задній поверхні правого передпліччя, синця по задній поверхні грудної клітки справа, синця і садна по передній поверхні лівого стегна.
2. Тілесні ушкодження утворилися внаслідок не менш семи травматичних дій тупим (ми) предметом (ами); могли утворитися у термін, вказаний в направленні як дата спричинення ушкоджень (згідно «Диагностикум механизмов и морфологии повреждений мягких тканей при тупой травме» ОСОБА_13 , Б.А. Саркисян, ОСОБА_14 и др., Новосибирск, 2001 г., стор. 41, а також таблиці «Стадии заживления ссадин различной давности и локализации (по ОСОБА_15 , 1985)»); відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень згідно п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.
3. Враховуючи локалізацію і взаєморозташування тілесних ушкоджень, можливість утворення їх усіх при падінні з положення стоячи на площину виключається (том № 1 а.с. 14-15).
- протокол проведення слідчого експерименту від 11.09.2024 року та ілюстративна таблиця до протоколу проведення слідчого експеременту за участі потерпілої ОСОБА_7 (том № 1 а.с. 25-31).
- протокол проведення слідчого експерименту від 11.09.2024 року та ілюстративна таблиця до протоколу проведення слідчого експеременту за участі свідка ОСОБА_9 (том № 1 а.с. 35-41).
- протокол проведення слідчого експерименту від 11.09.2024 року та ілюстративна таблиця до протоколу проведення слідчого експеременту за участі свідка ОСОБА_16 (том № 1 а.с. 48-53).
- висновок експерта № 78/76 від 13.09.2024 року відповідно до якого:
1. При судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження в вигляді: синця навколо правого ока з переходом у виличну ділянку, синця по правій бічній поверхні шиї з переходом на її передню поверхню, синців (5) по задній поверхні правого плеча, синців (3) по задній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, синця по задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, синця по задній поверхні правого передпліччя, синця по задній поверхні грудної клітки справа, синця і садна по передній поверхні лівого стегна.
2. Тілесні ушкодження у ділянці голови, шиї, верхніх кінцівок і грудної клітки гр. ОСОБА_7 могли утворитися як за обставин, зазначених потерпілою під час проведення слідчого експерименту від 11.09.2024 року, так і за обставин, зазначених свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під час проведення слідчих експериментів від 11.09.2024 року. Як саме утворилися ушкодження у ділянці лівого стегна, потерпіла ОСОБА_7 , а також свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_17 згідно тексту протоколу проведення слідчих експериментів не вказують (том № 1 а.с. 56-57).
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України суд кваліфікує як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає, що часткове визнання своєї вини в судовому засіданні в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України направлене на покращення свого процесуального становища, так як він розуміючи, що скоїв кримінальне правопорушення повин нести відповідальність.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Згідно положенням ст. 12 КК України, скоєно кримінальний проступок.
Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, фізична особа підприємець, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на утриманні перебуває особа похилого віку- мати інвалід 2 групи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаний, на "Д" обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді штрафу.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 рокупід моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При визначенні розміру моральної шкоди, судом враховується, що відповідно до положень статті 23 та частини 1 статті 1168 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В решті вимог цивільний позов задоволенню не підлягає.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень 00 копійок.
Цивільний позов адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
В решті вимог цивільний позов задоволенню не підлягає.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1