Справа № 274/1004/25
Провадження № 1-кс/0274/335/25

У Х В А Л А
про повернення скарги
10.02.2025 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність поліції -

в с т а н о в и в :
07.02.2025 р. ОСОБА_2 звернулася в суд із скаргою на бездіяльність поліції щодо невнесення в ЄРДР відомостей за її заявою № 2986 і не визнання її потерпілою внаслідок правопорушення, яке позбавило її та її родину життєзабезпечуючого ресурсу, а саме умисне пошкодження об"єкта електроенергетики - проводів, що йдуть від електроопори до її будинку. Просить прийняти рішення згідно норм чинного законодавства.
До матеріалів скарги в її обґрунтування долучено талон-повідомлення ЄО № 2986 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 від 07.02.2025 р.
Дослідивши зміст скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги з додатками особі, яка подала скаргу, виходячи з наступного.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.
Згідно з частиною 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду, що кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Проте, таке право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави, як зазначено у п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі».
Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов. Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування передбачена ст. 303 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим КПК України.
За ч. 2 ст. 19 Конституції України, посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України дана норма розповсюджується і на суддів.
Разом з тим, з поданої ОСОБА_2 скарги вбачається, що вона просить слідчого суддю прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Проте, саме таке формулювання вимог скарги оскарженню відповідно до вимог статті 303 КПК України не підлягає.
Так, ОСОБА_2 не конкретизує прохальну частину скарги, хоча з назви скарги випливає, що вона має намір оскаржити бездіяльність працівників Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Однак, прохальна частина скарги не містить вимог відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки не зазначено яке рішення, дію або бездіяльність та якої посадової особи має намір оскаржити заявниця.
Також слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_2 до матеріалів скарги не долучено заяви про вчинення кримінального правопорушення, з якою вона звернулася до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, в якій, зокрема, було б викладено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених заявницею; прохання внести викладені відомості до ЄРДР. У зв"язку з чим, вона має намір оскаржити бездіяльність працівників Бердичівського РВП щодо невнесення її заяви до ЄРДР.
Окрім того, незважаючи на те, що параграф 1 глави 26 КПК України не містить чіткого переліку вимог до оформлення скарги, за загальним правилом скаргу слід складати у письмовій формі та в ній мають бути зазначені:
- орган чи посадова особа, до яких подається скарга;
- прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка подає скаргу (найменування для юридичної особи);
- місце проживання особи, яка подає скаргу (місцезнаходження для юридичної особи), та номер телефону, інші реквізити засобів зв`язку, якщо такі є;
- рішення, дії або бездіяльність, що оскаржуються;
- орган та посадова особа, чиї рішення, дії або бездіяльність оскаржуються;
- відомості про рішення, дії або бездіяльність, що оскаржуються, та виклад обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги, тобто опис ситуації, яка призвела до подання скарги;
- зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;
- посилання на норми закону;
- зміст вимог скарги, тобто яке з передбачених в законі рішень просить прийняти особа, що подає скаргу;
- перелік документів, що додаються до скарги (за наявності);
- підпис особи, яка подає скаргу;
- дата підписання скарги.
Однак, всупереч наведеного, подана заявницею скарга не містить викладених вимог.
При цьому, подана скарга має бути долучена в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах справи, інший направляється суб"єкту оскарження.
За викладених та встановлених обставин слідчий суддя вважає за необхідне повернути подану скаргу заявниці та роз`яснити їй право звернення зі скаргою до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України з урахуванням вимог ст. 303-308 КПК України.
Керуючись статтями 3, 24, 26, 60, 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність поліції негайно повернути особі, яка подала скаргу, з усіма доданими до неї матеріалами.
Копію даної ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала.
Роз"яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1