Єдиний унікальний номер 741/179/25 Номер провадження 1-кс/741/27/25
У Х В А Л А

24 січня 2025 року слідчий суддя Носівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про незаконне затримання подану в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2025 року захисник ОСОБА_2 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області зі скаргою, подану в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги вказує, що 23 січня 2025 року о 13 годині в селі Макіївка Ніжинського району на автобусній зупинці громадянина ОСОБА_3 затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 та силоміць без складання відповідних документів доставили за адресою: АДРЕСА_1 .

До цього часу, громадянин ОСОБА_3 утримується у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає позбавлення волі ОСОБА_3 незаконним.

Просить зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити ОСОБА_3 , який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши скаргу слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Статтею 206 КПК України регламентовано загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, належить застосувати у комплексі із іншими нормами КПК України, в тому числі з загальними положеннями КПК України, які визначають статус слідчого судді та межі його повноважень.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Аналіз наведених вище положень КПК України свідчить про те, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії його досудового розслідування та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи для тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, з положень ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Зі змісту скарги не вбачається, що відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження і що останній тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Посилання адвоката на положення частин 2-5 статті 206 КПК України, а саме, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обгрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи не заслуговує на увагу, оскільки факт затримання та тримання під вартою ОСОБА_3 не підтверджується жодними доказами.

Таким чином, слідчий суддя за наслідками розгляду скарги, поданої у порядку ст. 206 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, наділений правом ухвалити лише рішення про звільнення особи, яка тримається під вартою, та за наявності двох підстав: 1) не надання органом державної влади чи відповідною службовою особою судового рішення, яке набрало законної сили, яке би уповноважувало їх на таке утримання особи під вартою; 2) не доведення органом державної влади чи відповідною службовою особою наявності інших правових підстав для позбавлення особи свободи шляхом її тримання під вартою.

Разом з тим, з тексту скарги вбачається, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в також відносно нього не застосовано запобіжний захід, не є затриманим у порядку ст.208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуванням ними кримінального правопорушення.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

На думку слідчого судді, у даному випадку належним способом реагування на позбавлення особи волі, про що зазначається у скарзі є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення та подальшим внесенням відомостей до ЄРДР.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, вважаю, що у відкритті провадження за скаргою, поданою в порядку ст. 206 КПК України, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 206, 304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про незаконне затримання поданої в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1