№ 207/3246/24
№ 1-кп/207/126/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000217 від 19.03.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котлярівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2024, приблизно о 01.00 год., ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 знаходились за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 дістав викрадену ним з мобільного телефону «Redmi 6» сім-картку НОМЕР_1 , яка належала потерпілому ОСОБА_8 та показав її ОСОБА_7 . В той час у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, а саме онлайн-банкінгу «Приват24», зареєстрованого на ОСОБА_8 за допомогою раніше викраденої сім-картки НОМЕР_1 , яка належить останньому. Після чого, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 здійснити спільно несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, а саме онлайн-банкінгу «Приват24», зареєстрованого на ОСОБА_8 за допомогою раніше викраденої сім-картки останнього з метою подальшого викрадення коштів з банківського рахунку, який належить ОСОБА_8 , на що ОСОБА_7 дав свою добровільну згоду.

Після чого, перебуваючи за вищевказаною адресою, реалізуючи свій спільний протиправний умисел, ОСОБА_7 вставив належну потерпілому ОСОБА_8 сім-карту оператора НОМЕР_1 в свій мобільний телефон «Redmi 10» та передав його ОСОБА_6 . В свою чергу, ОСОБА_6 , завантажив на мобільний телефон «Redmi 10» застосунок мобільного банкінгу «Приват24», ввів в якості логіну номер мобільного телефону НОМЕР_1 та вибрав функцію «Забув пароль» вказаного додатку. В подальшому за допомогою голосового меню мобільного банкінгу «Приват24» ОСОБА_6 змінив пароль до онлайн-банкінгу потерпілого ОСОБА_8 .

В подальшому, приблизно о 01.20 год., ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , використовуючи новий пароль авторизувалися в мобільному банкінгу «Приват24» потерпілого ОСОБА_8 , тобто здійснили несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, а саме застосунку онлайн-банкінгу «Приват24», отримавши при цьому можливість розпоряджатись коштами та функціями банківських карток і рахунками ОСОБА_8 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», а також отримали доступ до всіх послуг, які пропонує інтернет-банкінг та відповідно отримали змогу використовувати їх на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.

Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 та території України, в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, та Указом від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

16.03.2024, приблизно о 01 год. 20 хв., ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , здійснили несанкціонований вхід до застосунку мобільного банкінгу «Приват24» належного ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 здійснити спільно крадіжку грошових коштів з банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» потерпілого ОСОБА_8 , на що ОСОБА_7 дав свою добровільну згоду.

Реалізуючи свій спільний протиправний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в період з 01.30 год. до 03.52 год., діючи умисно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, керуючись спільними корисливим мотивом та корисливою метою, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій перерахували з банківського рахунку потерпілого АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 здійснили ряд транзакцій грошових коштів на загальну суму 38231,19 грн. на банківські картки АТ «Сенс Банк» НОМЕР_3 (банківський рахунок НОМЕР_4 ), яка належить ОСОБА_7 та на картку АТ «Таскомбанк» НОМЕР_5 (банківський рахунок НОМЕР_6 ), яка належить ОСОБА_9 , та якою фактично користувався ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпорядились викраденими грошовими коштами, що належали потерпілому ОСОБА_8 на власний розсуд, чим завдали майнової шкоди останньому на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За сукупністю вчиненого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються: у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 361 КК України; у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду, 13.03.2025 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та який відповідно до вимог ч.4 ст. 469 КПК України отримав письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості від потерпілого ОСОБА_8 , та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю його захисника адвоката ОСОБА_4 , досягнута угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно угоди про визнання винуватості прокурор, обвинувачений ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 361, ч.4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, виду та міри покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років, із застосуванням ст.ст. 70, 75, 76 КК України, а також щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

13.03.2025 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та який відповідно до вимог ч.4 ст. 469 КПК України отримав письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості від потерпілого ОСОБА_8 , та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , досягнута угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно угоди про визнання винуватості прокурор, обвинувачений ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 361, ч.4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, виду та міри покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років, із застосуванням ст.ст. 70, 75, 76 КК України, а також щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та обставини, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та просив її затвердити, з приводу вчиненого кримінального правопорушення щиро розкаявся, підтримав угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та обставини, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та просив її затвердити, з приводу вчиненого кримінального правопорушення щиро розкаявся, підтримав угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважає, що при укладенні угод про визнання винуватості дотримані всі вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоди про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угодах покарання.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначили, що угоди про визнання винуватості укладені відповідно до вимог і правил КПК України та КК України, також просили угоди про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угодах покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 надав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що добровільно надав письмову згоду прокуророві на укладення угод про визнання винуватості, на суворому покаранні не наполягав, цивільну позовну заяву не заявляв, просив призначити узгоджене покарання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що угоди про визнання винуватості підлягають затвердженню.

Згідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України, які згідно ст. 12 КК України є не тяжким та тяжким злочинами, у вчиненому щиро розкаялись, частково відшкодували матеріальну шкоду.

Судом з`ясовано, що обвинувачені розуміють права, визначені п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ч.1, ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом.

Суд переконався, що укладення сторонами угод є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах. Судом встановлено, що умови угод відповідають вимогам та правилам КПК України та КК України, що відсутні умови, які суперечать інтересам суспільства чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, а саме: щире каяття, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд вважає, що угоди про визнання винуватості укладені між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідають вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони визнали винуватість добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угоди підлягають затвердженню.

Підстав для відмови в затвердженні угод про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Тому суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , із призначенням ОСОБА_6 узгодженого сторонами покарання та про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , із призначенням ОСОБА_7 узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст.ст. 373-376, 395, 468-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 13.03.2025 року угоду про визнання винуватості між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000217 від 19.03.2024 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 361 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст. 185 КК України - у виді 05 років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 361 КК України - у виді 03 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 01 (один) рік.

На підставі п.1., п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Затвердити укладену 13.03.2025 року угоду про визнання винуватості між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000217 від 19.03.2024 року.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 361 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст. 185 КК України - у виді 05 років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 361 КК України - у виді 03 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 01 (один) рік.

На підставі п.1., п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.03.2024 року накладений на: грошові кошти в сумі 500 грн. трьома купюрами, номіналом 200 грн. (БР4167235), 200 грн. (ГЖ3078028), 100 грн. (АК9400587); мобільний телефон чорного кольору Motorola Moto g72, imei: НОМЕР_7 , imei: НОМЕР_8 ; мобільний телефон чорного кольору Redmi, з пошкодженим дисплеєм, в заблокованому стані; сім-карта оператора «Київстар» з написом НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; сім-карта оператора «Київстар» з написом НОМЕР_11 , НОМЕР_12 ; грошові кошти в сумі 10500 грн. купюрами номіналом 1000 грн. (БП1084174), 1000 грн. (БП1084181), 1000 грн. (БП1084180), 1000 грн. (БП1084174), 1000 грн. (БП1084178), 1000 грн. (БП1084177), 1000 грн. (БП1084176), 1000 грн. (БП1084175), 500 грн. (3A5450361), 500 грн. (ЄД7260187), 500 грн. (ЄД7260189), 500 грн. (ЄВ3875293), 500 грн. (ЄЕ1358995); банківська картка VISA з написом «SENSE», на ім`я ОСОБА_10 , № НОМЕР_3 .

Речові докази по справі: грошові кошти в сумі 500 грн. трьома купюрами, номіналом 200 грн. (БР4167235), 200 грн. (ГЖ3078028), 100 грн. (АК9400587); грошові кошти в сумі 10500 грн. купюрами номіналом 1000 грн. (БП1084174), 1000 грн. (БП1084181), 1000 грн. (БП1084180), 1000 грн. (БП1084174), 1000 грн. (БП1084178), 1000 грн. (БП1084177), 1000 грн. (БП1084176), 1000 грн. (БП1084175), 500 грн. (3A5450361), 500 грн. (ЄД7260187), 500 грн. (ЄД7260189), 500 грн. (ЄВ3875293), 500 грн. (ЄЕ1358995), які знаходяться на зберіганні в камері схову УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області - повернути ОСОБА_8 .

Речовий доказ по справі: мобільний телефон чорного кольору Redmi, з пошкодженим дисплеєм, в заблокованому стані; сім-карта оператора «Київстар» з написом НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; сім-карта оператора «Київстар» з написом НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , який знаходиться на зберіганні в камері схову ВП №2 Кам`янського РУП - повернути ОСОБА_8 .

Речовий доказ по справі: мобільний телефон чорного кольору Redmi 10 з пошкодженим та не працюючим дисплеєм, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_7 .

Речовий доказ по справі: банківська картка VISA з написом «SENSE», на ім`я ОСОБА_10 , № НОМЕР_3 , яка знаходиться на зберіганні в камері схову ВП №2 Кам`янського РУП - знищити.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон чорного кольору Motorola Moto g72, imei: НОМЕР_7 , imei: НОМЕР_8 , який знаходиться на зберіганні в камері схову ВП №2 Кам`янського РУП - повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1