Справа № 639/2128/25
Провадження № 1-кс/639/431/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000209 від 04.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , в якому він просить накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000209 від 04.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, яке було вилучено 26.03.2025 у громадянки ОСОБА_4 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «iPhone 7» на 128 Гб, IMEI: НОМЕР_1 , чорного кольору.

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 на адресу суду надав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій зазначає, що клопотання про арешт майна підтримує та просить задовольнити.

Власник майна потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд клопотання без її участі, проти арешту майна не заперечує.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття у судове засідання прокурора та потерпілої не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Дослідивши надані до суду матеріали кримінального провадження та оцінивши доводи заявленого клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчого відділу ВП № 1 ХРУП № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000209 від 04.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснює Харківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 21 лютого 2025 року по 22 лютого 2025 року військовослужбовець ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку мобільного телефону «Самсунг А23», належного ОСОБА_7 , у період воєнного стану.

Крім того, у період часу з 21 лютого 2025 року по 22 лютого 2025 року військовослужбовець ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку мобільного телефону «iPhone 7», належного ОСОБА_5 , у період воєнного стану.

26 березня 2025 року у період часу з 13 години 15 хвилин до 13 години 30 хвилин старшим слідчим СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видала працівникам поліції наступне майно:

- мобільний телефон «iPhone 7» на 128 Гб, IMEI: НОМЕР_1 , чорного кольору, без видимих слідів пошкоджень, без комплектуючих.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 27.03.2025 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000209 від 04.03.2025.

Власником вказаного майна є потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168, ст. 236 КПК України, тимчасове вилучення майна, речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися під час огляду.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Підставою для накладення арешту на майно є факт вилучення вищевказаного майна, яке має доказове значення вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Метою накладення арешту у вказаному випадку є збереження речових доказів.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000209 від 04.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000209 від 04.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, яке було вилучено 26.03.2025 у громадянки ОСОБА_4 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «iPhone 7» на 128 Гб, IMEI: НОМЕР_1 , чорного кольору.

Після проведення необхідних слідчих (розшукових) дій та судових експертиз арештоване майно повернути на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Попередити ОСОБА_5 про необхідність збереження арештованого майна та про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України (незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення направити слідчому, прокурору та потерпілій.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1