ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 січня 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 60 днів, тобто до 06 березня 2025 року .

На таке рішення захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу із проханням скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати щодо обвинувачених запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.

Зазначають, що, скасовуючи попередні судові рішенні, суд касаційної інстанції та апеляційний суд висловили у рішеннях позицію щодо суперечливості висновків судово-медичних експертиз №090 та №613 в частині механізму спричинення тяжкого тілесного ушкодження, отриманого потерпілим та можливості його спричинення.

За твердженням апелянтів, на даному етапі судового розгляду наявні докази неможливості завдання одного удару,що спричинив смерть потерпілого, двома обвинуваченими, і це свідчить про неправильність кваліфікації та дає підстави для зміни запобіжного заходу.

Стверджують, що суд не надав жодної оцінки показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були допитані в судовому засіданні, та заперечували завдання ударів потерпілому ОСОБА_12 обвинуваченим ОСОБА_9

Провадження№11-кп/822/57/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_13

Категорія:ст.422-1 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Звертають увагу на те, що на даний час судом досліджено всі докази сторони обвинувачення у справі, допитано потерпілу та свідків обвинувачення, що дає підстави вважати ризик незаконного впливу на свідків таким,який вже не існує.

Вважають, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 , який не завдав тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, може бути склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, санкція вказаної статті не передбачає позбавлення волі.

Окрім того, на стадії досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків, які ОСОБА_8 не порушував, виконував належним чином.

Зазначають, що обвинувачений ОСОБА_8 був затриманий при оголошенні вироку у жовтні 2022 року (який скасований) та на даний час продовжує перебувати під вартою.

Згідно характеристики з ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» під час перебування під вартою порушень дисципліни у слідчому ізоляторі не допускав.

Наголошують, що обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаюється у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому, одразу після події пропонував свою допомогу його родичам, однак останні відмовилися від неї, відшкодував завдану моральну та матеріальну шкоду при завданні ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень, а саме в розмірі 20 тис. грн., що підтверджується поштовою квитанцією про здійснення поштового грошового переказу.

На утриманні та повному забезпеченні у ОСОБА_8 перебувають його троє дітей (двоє малолітніх) та дружина ОСОБА_14 , яка є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно, у зв`язку з чим потребує постійного догляду.

Також апелянти заперечують щодо застосування найтяжчого запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , який тривалий час перебуває під вартою,до дисциплінарної відповідальності у СІЗО не притягувався, позитивно характеризується.

Зазначають, що обвинувачений ОСОБА_9 заперечує факт завдання потерпілому тілесних ушкоджень, апеляційний суд та суд касаційної інстанції також поставили під сумнів даний факт.

Вказані обставини вважають достатніми підставами для відмови в задоволенні клопотання прокурора та застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши надані відповідно до ст.422-1 КПК України матеріали провадження та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Встановлено, що Шевченківським районним судом м. Чернівці здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №40001497 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 січня 2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до 06 березня 2025 року .

Ухвалюючи таке рішення, районний суд, відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, обґрунтовано зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

При цьому,ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду.

Із матеріалів справи, які можуть бути предметом дослідження апеляційного суду відповідно до вимог ст.422-1 КПК України, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у нанесенні групою осіб тяжких тілесних ушкоджень потерпілому,від яких він помер.

Таке кримінальне правопорушення є умисним тяжким злочином проти життя і здоров`я особи та у випадку визнання винуватими обвинуваченим може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Судова колегія вважає, що обвинувачення у вчиненні умисного тяжкого злочину і суворість покарання можуть бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду.

Захисники у апеляційній скарзі вказували,що дружина обвинуваченого ОСОБА_8 є інвалідом 2 групи,однак це додатково вказує на реальність ризику переховування від суду, адже він може безперешкодно залишити територію України під час воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_9 не одружений, не працював,не має утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та підтверджує можливість переховування від суду.

Обгрунтовуючи рішення,суд також вказував, що судовий розгляд даного кримінального провадження не завершений та триває,наразі призначена комісійна експертиза та не допитані усі свідки.

Доводи апелянтів щодо неправильної,на їх думку, кваліфікації дій обвинувачених, оцінка доказів та показань свідків на предмет їх достатності для визнання винуватими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України, не можуть бути предметом оцінки апеляційним судом на цій стадії провадження, оскільки перевірка таких доводів є завданням іншого етапу провадження-судового розгляду по суті,який наразі і здійснюється районним судом.

Отже, всупереч доводам апелянтів, продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є доведеним, а висновки суду про те, що більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, відповідають фактичними обставинам провадження.

Даних,що за станом здоров`я обвинувачені не можуть утримуватись у СІЗО,суду не надано.

Отже, ухвала районного суду є обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисників необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419,422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 січня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3