УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000093 від 30.08.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 436-2 КК України,

в с т а н о в и в:

17.12.2024 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням, якому просив: накласти арешт на майно, а саме на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 які належать на підставі приватної власності ОСОБА_5 , частка власності 1/1.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділенням ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000093 від 30.08.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 110 КК України, передбачено покарання -позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно інформаційної довідки №407798993 від 12.12.2024, - інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта:

-Реєстраційний номер майна 31944760; тип майна житловий будинок, господарські будівлі та споруди; адреса нерухомого майна АДРЕСА_1 який належить на підставі приватної власності ОСОБА_5 , частка власності 1/1.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України з метою уникнення відчуження майна.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна..

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що 08.11.2024 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 436-2 КК України. Вказане повідомлення про підозру того ж дня, тобто 08.11.2024 року було опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» і на сайті Офісу Генерального прокурора, що підтверджується наданими копіями відповідних публікацій. Також, 08.11.2024 року повідомлення про підозру вручене захиснику ОСОБА_5 під розписку.

У відповідності із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Згідно глави 11 КПК України, а саме ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдженнята на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, слідчим вжито всіх заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме:

- протоколом огляду від 11 березня 2024 року, яким зафіксовано ІТС «Telegram» на каналі повідомлень «Администрация Белозёрского муниципального округа», у ході якого оглянуто відеозапис із монологом ОСОБА_5 (відео №1);

- висновком експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення від 11.09.2024 №560-Е, відповідно до якого у досліджуваному мовленні ОСОБА_5 міститься публічний заклик до зміни меж території України. У досліджуваному мовленні ОСОБА_5 міститься інформація публічного характеру щодо заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України; міститься інформація публічного характеру щодо заперечення тимчасової окупації частини території України м. Херсон;

- показами свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що проживав у смт. Білозерка неподалік від церкви МП, яку очолював ОСОБА_5 . У липні 2022 ОСОБА_5 особисто пропонував свідку обійняти посаду в окупаційних органах влади, заперечував факт окупації та підтримував входження територіій України до складу рф;

- показами свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що проживав у смт. Білозерка неподалік від церкви МП, яку очолював ОСОБА_5 . У вересні 2022 року свідок чув звернення ОСОБА_5 до місцевих мешканців, у ході якого перший висловлював підтримку рф, заперечував окупацію, підтримував входження територій України до складу рф, пропагував приймати участь у незаконному референдумі;

- показами свідків свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які пояснили, що знають ОСОБА_5 як настоятеля храму св. Прав. Іоанна Кронштадтського УПЦ МП. Під час окупації останній висловлював підтримку рф, заперечував окупацію, підтримував входження територій України до складу рф, пропагував приймати участь у незаконному референдумі;

- протоколом огляду від 27.01.2023 у ході якого зафіксовано ІТС «Telegram» на каналі повідомлень «Администрация Белозёрского муниципального округа», у ході якого оглянуто відеозапис із монологом ОСОБА_5 (відео №1);

- висновком експерта №СЕ-19/116-23/1743-ПЧ від 06.04.2023, відповідно до якого висловлювання ОСОБА_5 , яке розміщене в загальнодоступній інформаційно-телекомунікаційній системі «Telegram» на телеграм каналі повідомлень із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) зафіксованому в протоколі огляду від 28.01.2023, виражені у формі оцінно-мотивованого заклику, в об`єктивному змісті якого йдеться про заперечення здійснення збройної агресії проти України, закликом до підтримки рішень держави агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави агресора на тимчасово окупованій території Херсонської області. Наведений заклик є прямим, оскільки зазначаються певні дії і можливі їх виконавці, а також публічним, оскільки є частиною суспільно-політичної комунікації.

Санкція ч. 1 ст. 110 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 є власником нерухомого майна: реєстраційний номер майна 31944760; тип майна житловий будинок, господарські будівлі та споруди; адреса нерухомого майна АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що санкція ч. 1 ст. 110 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, у кримінальному провадженні є підстави, передбачені ст. 170 ч. 2 п. 3 КПК України накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно ч. ч. 11, 12 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно шляхом заборони розпоряджання ним та його відчуження, без заборони користування житлом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом заборони відчуження такого майна та розпорядження ним, а саме на: реєстраційний номер майна 31944760; тип майна житловий будинок, господарські будівлі та споруди; адреса нерухомого майна АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1