Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/109/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року. м. Кропивницький

ть на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

В свою чергу, загальне посилання прокурора в апеляційній скарзі на ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, беззаперечно не вказує на м`якість призначеного ОСОБА_3 покарання та безпідставне застосування щодо останнього положень ст.75 КК України.

Отже, враховуючи обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованих йому злочинів, їх тяжкість та ступінь суспільної небезпечності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, колегія суддів дійшла висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, які з достатньою мірою забезпечать належну поведінку обвинуваченого в суспільстві.

При цьому, колегія суддів враховує обставини, які слугують підставами для застосування положень ст.75 КК України, а саме - тяжкість, характер та фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, молодий вік обвинуваченого, його стан здоров`я, є раніше не судимим.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На думку апеляційного суду, таке покарання повністю відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та у даному випадку буде досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів.

В той же час слушні є доводи прокурора в частині неправильного застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, яка полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню, а саме вимог ч. 7 ст. 72 КК України.

Так, частиною 7 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023) передбачено, що домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Так, у ході досудового розслідування та судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - цілодобово. Зокрема, зазначений запобіжний захід ОСОБА_3 обрано під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 11.07.2024 строком на два місяці, та у суді ухвалою суду від 30.08.2024 продовжено строк на два місяці, тобто до 28.10.2024 включно та вироком суду від 18.10.2024 продовжний строк цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України до строку позбавлення волі ОСОБА_3 необхідно зарахувати з розрахунку три дня цілодобового домашнього арешту відповідає одному дню позбавлення волі період з 11.07.2024 по 22.01.2025 включно.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

За змістом вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

На підставі ч.7 ст.72 КК України до строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 зарахувати період з 11.07.2024 по 22.01.2025 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідно одному дню позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: