Справа № 344/5761/25
Провадження № 1-кс/344/2669/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000498, внесеного 15 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділом Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження №0000498 від 15 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.03.2025 до Івано-Франківського РУП ГУНП надійшов рапорт старшого оперуповноваженого ОСОБА_5 про те, що громадянин ОСОБА_6 за місцем свого проживання на території м. Івано-Франківська зберігає вогнепальну зброю та боєприпаси.

У ході досудового розслідування було отримано відеозаписи із камер відеоспостереження, які розташовані на фасаді буд.

АДРЕСА_1 , в ході перегляду яких було виявлено, що 02.03.2025 року близько 19:10 год особа чоловічої статті, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з сумки витягнув предмет, схожий на пістолет.

У ході проведення оперативно-розшукових заходів було отримано інформацію про те, що до вищевказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_2 , а також в ході допиту свідка, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній повідомив, що ОСОБА_7 також має дачну ділянку в АДРЕСА_1 , в будинку який знаходиться на огородній ділянці, який останній сам збудував, та час від часу там проживає.

У ході проведення санкціонованого обшуку 01 квітня 2025 року за адресою: АДРЕСА_2 , , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки SAMSUNG модель SM-G531H, imei1: НОМЕР_1 ,imei2: НОМЕР_2 , із сім картою по номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , який містять інформацію про вчинення кримінального правопорушення та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор та слідчий у судове засідання не прибули.

Слідчий до суду надав заяву, відповідно до якої просить клопотання про арешт майна слухати без його участі, вимоги клопотання підтримує, просить задовольнити.

Особа, у якої вилучено майно, до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Частина перша статті 131 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з вимогами абзацу першого частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області здійснюється розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000498, внесеного 15 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 01 квітня 2025 року мобільний телефон марки SAMSUNG модель SM-G531H, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із сім картою по номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , визнано речовим доказом по матеріалах кримінального провадження №0000498 та передано на зберігання до кімнати речових доказів Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, та у строк, встановлений частиною п`ятою статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Стороною кримінального провадження, який звернувся з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказані у клопотанні речі можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, існує сукупність підстав вважати, що дані речі в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю, що клопотання слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речі, які було виявлено та вилучено в ході санкціонованого обшуку 01 квітня 2025 року за адресою: АДРЕСА_2 , а саме мобільний телефон марки SAMSUNG модель SM-G531H, imei1: НОМЕР_1 ,imei2: НОМЕР_2 , із сім картою по номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , до скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1