Номер провадження: 11-сс/813/456/25
Справа № 496/396/25 1-кс/496/173/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 03.02.2025 про відмову у накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 03.02.2025 відмовлено у задоволені клопотання дізнавача СД ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про накладання арешту на майно вилученого в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано негайно повернути майно власнику.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що із протоколом огляду місця події від 16.01.2025 року, за наслідком проведеного огляду, судом встановлено, що огляд був проведений, не за місцем виявлення ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , а саме на прибережній зоні Хаджибейського лиману с. Міжлиманське, на території земельної ділянки, яка належить ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про що вказано в самому протоколі огляду.

Матеріали клопотання не містять відповідної розписки/дозволу на проведення огляду на території земельної ділянки від її власників, а також дізнавач (слідчий, прокурор) не звертались до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення огляду (обшуку) земельної ділянки, або клопотання по (узаконення) фактично проведеного обшуку та відповідної ухвали слідчого судді не отримували, що не спростовано матеріалами клопотання дізнавача.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, оскільки вважає постановлену ухвалу незаконною та такою, що суперечить нормам процесуального права.

Доводи обґрунтовує тим, що вилучені знаряддя лову є забороненими. Виявленими особами не були надані документи на човни, тому їх приналежність до теперішнього часу невідома та останні мають ідентичні бортові номери.

Реєстрація виловленої риби у журналі обліку вилучених біоресурсів на човен ЯОД 26-56 не здійснювався, тобто вказані біоресурси не обліковувались. Працевлаштування виявлених осіб на спеціалізованому підприємстві, що займається видобутком водних живих біоресурсів не встановлена. Все вказане свідчить про здійснення незаконного видобутку водних біоресурсів.

Тимчасово вилучені речі, в т.ч. човен «Казанка» темно-зеленого кольору з бортовим номером НОМЕР_1 , з двигуном «Honda 30» потужністю 30 кінських сил, є речовим доказом по справі та підлягає спеціальній конфіскації.

Огляд земельної ділянки, яка, згідно відомостей, зазначених в ухвалі належить ОСОБА_12 та ОСОБА_11 проводився на підставі письмових дозволів останніх, які додаються.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання дізнавача про накладання арешту.

Погоджуючись із рішенням слідчого судді представник власника майна подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора у яких зазначив, що ухвала є законною та вмотивованою. Просить залишити ухвалу слідчого судді без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Статтями 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, згідно з якими зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У свою чергу, викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частинами 2, 4 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіривши зміст клопотання слідчого та додані до нього матеріали, апеляційний суд прийшов до висновку, що слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону та не з`ясував належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Згідно матеріалів вбачається, що СД ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до чергової частини відділення поліції №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області 16.01.2025 р. надійшло повідомлення від поліцейського сектору водної поліції ВРПП ОРУП 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 про те, що під час відпрацювання території оперативного обслуговування (Хаджибейський лиман) населений пункт Міжлиманське Одеського району Одеської області, близько 12:00 год., 16.01.2025 року на прибережній зоні Хаджибейського лиману у районі села Міжлиманське Одеського району Одеської області, встановлено громадян: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які за допомогою металевого човна з підвисним двигуном «Suzuki DFS0», за допомогою п`яти сіток здійснювали незаконний вилов водних біоресурсів (риби) а саме: коропів - 90 шт., білого амуру - 130 шт., толстолобів- 1178 шт., загальною вагою - 1.365 кг.

Слідчим СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області 16.01.2025 р., за адресою: Одеська область, Одеський район, село Міжлиманське, вулиця Тиха, 7, проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено: Два човна з маркуванням «ЯОД26-57», мотор марки Suzuki DF50 №05001F-781497, мотор марки Yamaha 50 НР безномерний, 1178 толстолобів, 130 білих амурів, 90 карпів, 3 згортки сітки сірого кольору, висотою чотири метра, вічко 75 см. , довжина першої сітки з бірками (085711,ОD1889,085704ЧБ,085698) - 250 метрів, довжина другої сітки з біркою (4Б085693) - 230 метрів, довжина третьої сітки з бірками (45085718, ЧБ085701) - 240 метрів, два згортки сітки жовтого кольору висотою вісім метрів, вічко 60 сантиметрів, довжина першої сітки жовтого кольору - 190 метрів, довжина другої сітки жовтого кольору - 250 метрів, шість бірок (OD06608203,0D00003221,ОД0000(чотири цифри візуально встановити неможливо), OD0000190, OD0000( три цифри візуально встановити неможливо), остання бірка не має символів, які можуть бути візуально ідентифіковані, журнал обліку вилучених водоресурсів № 159 на моточовен «Прогрес «ЯОД26-56» на 44 аркушах., посвідчення рибалки №12 від 01.01.2024, на ім`я ОСОБА_10 , посвідчення рибалки №11 від 01.01.2024, на ім`я ОСОБА_11 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання дізнавача та мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що із протоколом огляду місця події від 16.01.2025 року, за наслідком проведеного огляду, судом встановлено, що огляд був проведений, не за місцем виявлення ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , а саме на прибережній зоні Хаджибейського лиману с. Міжлиманське, на території земельної ділянки, яка належить ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про що вказано в самому протоколі огляду.

Матеріали клопотання не містять відповідної розписки/дозволу на проведення огляду на території земельної ділянки від її власників, а також дізнавач (слідчий, прокурор) не звертались до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення огляду (обшуку) земельної ділянки, або клопотання по (узаконення) фактично проведеного обшуку та відповідної ухвали слідчого судді не отримували, що не спростовано матеріалами клопотання дізнавача.

До суду апеляційної інстанції прокурором ОСОБА_7 долучені письмові дозволи від 16.01.2025 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на огляд земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Також прокурором долучено довідку Усатівської сільської ради, згідно якої за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрований житловий будинок, власниками якого в рівних частках є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Крім того, згідно відповіді Державної служби морського і внутрішньою водного транспорту та судноплавства України, договір фрахтування риболовного судна «Прогрес-4» з реєстраційним номером ЯОД 2656 підприємством ТОВ «Аквафармінг Одеса» закінчився 31.12.2024.

Таким чином, ТОВ «Аквафармінг Одеса» не має жодного відношення до вказаного риболовного човна.

Представник ТОВ «Аквафармінг Одеса» заперечував проти долучення вказаних дозволів, в зв`язку з тим, що, на його думку, власником вказаної земельної ділянки є матір ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ОСОБА_14 , оскільки підприємство заключало договір оренди вказаної території саме з нею, що підтверджується договором оренди землі від 17.02.2023 між ТОВ «Аквафармінг Одеса» та ОСОБА_14 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ., який чинний по сьогоднішній день. Зазначив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є власниками будинку, а не земельної ділянки на якій проводився огляд.

Крім того, представник власника майна зазначив, що транспортні засоби, якими користувалися ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , належать на праві приватної власності ОСОБА_15 та знаходяться у фрахтуванні ТОВ «Аквафармінг Одеса», що підтверджується долученими представником свідоцтвами про придатність до плавання №090675 та №090676 відповідно до яких вилучені органом досудового розслідування човни придатні до 17.05.2029 року.

Вищезазначені твердження та надані документи, як сторони обвинувачення, так і представника власника майна належним чином не перевірені органом досудового розслідування, а тому зазначене клопотання дізнавача про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, та не були усунуті слідчим суддею в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України.

Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання дізнавача про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно з якими, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання дізнавача слідчим суддею були допущені перелічені вище істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання дізнавача вимогам ст. 171 КПК України, яка не була усунута слідчим суддею районного суду в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 03.02.2025 про відмову у накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою повернути клопотання дізнавача СД ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про накладання арешту на майно вилученого в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 прокурору для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині судового рішення протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4