н/п 1-кс/490/1687/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1087/25
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

10 квітня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, офіційно непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України -,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № №0000034 від 09.02.2025.

Клопотання мотивує тим, що 09.02.2025, у невстановлений у ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше 01 год. 50 хв. у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, виник злочинний умисел направлений на розбійний напад з метою заволодіння майном ПП «Амік Україна», поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи та обернення вказаного майна на свою користь.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , за попередньою змовою спільно з ОСОБА_7 , 09.02.2025 близько о 01 год. 50 хв. перебуваючи біля приміщення ПП «Амік Україна» АЗС №15/06, що розташовується за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Коблево, вул. Одеська, 32/1, з метою реалізації раніше виниклого злочинного корисливого умислу, направленого на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, а саме викрадення майна підприємства та оберненням його на свою користь, користуючись відсутністю сторонніх осіб у приміщенні вищевказаної заправки увійшли до приміщення.

Надалі, ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , направились до підсобного приміщення, діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою групою осіб, під час дії воєнного стану на території України, маючи корисливий умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, розуміючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи його настання, здійснили напад на помічника оператора АЗС ОСОБА_8 , який перебував у зазначеному приміщенні, розташованого на території ПП «Амік Україна» АЗС №15/06, а саме силою витягли його до торгівельної зали заправки та застосували фізичне насильство, у вигляді забою надбровної ділянки черепа справа, набряку та гематоми навколо правого ока, набряку та забою тім`яної та скулової частини голови справа, забою м`яких тканин правої лобно-скулової ділянки.

У подальшому ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 користуючись втратою пильності та орієнтації у просторі ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії, під приводом погрози фізичною розправою оператору АЗС ОСОБА_9 із застосуванням предмету, зовні схожого на ніж підійшли до касової зони, отримавши доступ до касового апарату, тим самим проникли до тимчасового сховища грошових коштів, а саме каси, звідки викрали грошові кошти в сумі 2597 грн. 50 коп. та заволоділи металевим сейфом належним ПП «Амік Україна» в якому перебували грошові кошти, в сумі 100203 грн. 44 коп.

Після чого, утримуючи викрадені кошти при собі, покинули приміщення заправки, чим заподіяли ПП «Амік Україна» матеріальну шкоду на загальну суму 102800 грн. 94 коп, а ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забою надбровної ділянки черепа справа, набряку та гематоми навколо правого ока, набряку та забою тім`яної та скулової частини голови справа, забою м`яких тканин правої лобно-скулової ділянки.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави зважаючи на положення ч.4 ст.183 КПК України. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання від 8 до 15 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України для застосування вказаного виду запобіжного заходу. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому заперечував проти заявленого клопотання про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження № 0000034 від 09.02.2025 за ч.4 ст. 187 КК України.

15.02.2025 підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

16.02.2025 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.04.2025 року включно.

07.04.2025 постановою прокурора строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, до 15.05.2025 включно.

Вирішуючи заявлене слідчим клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України. Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: фактичними обставинами викладеними у протоколі огляду місця події від 09.02.2025; протоколами затримання осіб; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 09.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.02.2025; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколами проведення огляду вилучених речей від 16.02.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 27.02.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 27.02.2025; протоколами проведення впізнання речей за участю потерпілої ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_8 від 27.02.2025; протоколом огляду предмету (цифрового носія інформації)за участю потерпілого ОСОБА_8 від 27.02.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_7 ризиків, передбачених 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, яке належать до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 8 до 15 років позбавлення волі та у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Також, може незаконно впливати на потерпілих та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , оскільки перебуваючи на свободі, не маючи запобіжного заходу, знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного, тим самим він матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, не працює.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання на строк від 8 до 15 років позбавлення волі, а також яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти власності.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють. Крім того, суд вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вони доведені прокурором, підозрюваний є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків, які з часом не зменшилися.

Щодо можливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим положеннями п. 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства,суд вважає за можливе не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить починаючи з 10 квітня 2025 року до 15 травня 2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1