КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/7239/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2369/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 рокузадоволено клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено до 20.04.2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що ухвала є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, і підлягає скасуванню, оскільки при розгляді клопотання не було взято до уваги доводи захисту, не надано оцінки доказам, не визначено ступінь ризиків у даній справі.

В доповненнях до апеляційної скарги, які надійшли до Київського апеляційного суду 24.03.2025 року, захисник зазначає про те, що вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя в ході розгляду клопотання дійшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні та на які посилається прокурор.

У той же час слідчий суддя не врахував доводів сторони захисту та помилково дійшов висновку щодо наявності ризиків, про які зазначено у клопотанні слідчого.

На думку адвоката, висновок слідчого судді щодо наявності ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставним, необґрунтованим та нівелюється тим, що хоча ОСОБА_7 і перетинав певну кількість разів державний кордон України, він постійно повертався до країни, а твердження про постійне місце проживання ОСОБА_7 з родиною за кордоном не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки при дачі показів під час судового засідання ОСОБА_7 надав пояснення, що його виїзд за кордон, як раз і обумовлено тим, що він виїжджав провідати родину, а не на постійне місце свого проживання. Окрім цього, як вбачається з матеріалів клопотання, під час затримання ОСОБА_7 в останнього було вилучено закордонні паспорти, військово-обліковий документ та медичні заключення, які надають йому право для виїзду за кордон.

Щодо тверджень слідчого судді відносно сталих зв`язків ОСОБА_7 у сфері обігу наркотичних засобів на території України та за кордоном, то такі твердження взагалі не знаходять свого підтвердження в матеріалах клопотання та не відповідають дійсності, а є лише думкою сторони обвинувачення, яку слідчий суддя прийняв, як встановлений факт.

Також, висновок слідчого судді щодо наявності ризику, який передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, є безпідставним, необґрунтованим та нівелюється тим, що слідчий суддя сам собі протирічить, оскільки в матеріалах справи наявний протокол огляду місця події та протокол затримання особи, в яких зазначено, що усі речі та документи, які мають відношення до кримінального провадження, були вилучені стороною обвинувачення та визнані речовими доказами, і зберігаються у матеріалах кримінального провадження. Це доводить повну відсутність цього ризику з боку підозрюваного ОСОБА_7 .

Висновок слідчого судді щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, є безпідставним та необґрунтованим, не находить свого підтвердження в матеріалах клопотання, оскільки прокурор не надав відомостей, що в цьому кримінальному провадженні є взагалі якісь свідки. Відсутність свідків доводить відсутність ризику.

Висновок слідчого судді щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, є безпідставним, необґрунтованим та нівелюється тим, що в даному кримінальному провадженні немає інших невстановлених осіб, а є лише припущення органу досудового розслідування щодо їх можливої наявності, тобто, встановлюючи цей ризик, слідчий суддя виходив суто з припущень прокурора, а не з матеріалів справи.

Висновок слідчого судді щодо ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, теж є безпідставним та необґрунтованим, оскільки з матеріалів клопотання взагалі не зрозуміло, які доводи були покладені в оцінку наявності цього ризику.

Апелянт, окрім цього, звертає увагу колегії апеляційного суду на необґрунтованість висновків слідчого судді під час розгляду клопотання щодо застосування ч.4 ст.183 КПК України для відмови у визначенні розміру застави, оскільки це порушує права підозрюваного та протирічить положенням Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, практиці Європейського суду з прав людини та в подальшому служитиме підставою для звернення ОСОБА_7 до ЄСПЛ.

Захисник зазначає, що аналізуючи ухвалу слідчого судді, сторона захисту приходить до висновку про її необґрунтованість та недоведеність.

Враховуючи викладене, скаржник вважає ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого третього відділу першого управління досудовим розслідуванням Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 незаконною, необґрунтованою, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам, що стало підставою для задоволення клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника з доповненнями задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 18.03.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.11.2024 року, у громадянина України ОСОБА_7 , в порушення вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», виник намір незаконно перемістити контрабандним способом через митний кордон з Республіки Польща в Україну, з приховуванням від митного контролю, особливо небезпечного наркотичного засобу - кокаїну, обіг якого заборонений, в особливо великих розмірах.

З цією метою, у невстановлені час та місці ОСОБА_7 отримав від невстановленої особи на території однієї з країн Європейського Союзу особливо небезпечний наркотичний засіб - кокаїн, який знаходився у двох пакунках прямокутної форми (пакунок № 1 вагою брутто 256,5 грам, пакунок № 2 вагою брутто 257,1 грам), які були обмотані чорною клейкою стрічкою, котрі в подальшому були поміщені під ковроліном в передній правій частині (місце пасажира) автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», д.н.з. НОМЕР_1 .

В подальшому, 24.11.2024 року, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання злочинного задуму, спрямованого на контрабандне переміщення через митний кордон з Республіки Польща в Україну з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу - кокаїну, який знаходився у двох пакунках прямокутної форми (пакунок № 1 вагою брутто 256,5 грам, пакунок № 2 вагою брутто 257,1 грам), які були обмотані чорною клейкою стрічкою способом, що утруднює його виявлення, а саме шляхом розміщення вказаного наркотичного засобу під ковроліном в передній правій частині (місце пасажира) вказаного транспортного засобу, ОСОБА_7 близько 21 год. 47 хв., прямуючи в якості водія автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», д.н.з. НОМЕР_1 , прибув до міжнародного пункту пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення «Устилуг» митного посту «Устилуг» Волинської митниці, що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирського району, Устилузької міської територіальної громади м. Устилуг, вул. Левінцова, буд. 60.

Рухаючись територією вказаного пункту пропуску через державний кордон смугою руху «Зелений коридор» в напрямку «В`їзд в Україну», ОСОБА_7 , достовірно усвідомлюючи, що незаконно перевозить через державний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб - кокаїн, обіг якого заборонений, вказану наркотичну речовину до митного контролю не пред`явив, про її наявність усно не повідомив.

У період з 23 год. 42 хв. 24.11.2024 року по 07 год. 54 хв. 25.11.2024 року, під час проведення прикордонно-митного контролю працівниками правоохоронних органів о 05 год. 10 хв. 25.11.2024 було виявлено та вилучено приховані від митного контролю під ковроліном в передній правій частині (місце пасажира) автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», д.н.з. НОМЕР_1 , два пакунки прямокутної форми, (пакунок № 1 вагою брутто 256,5 грам, пакунок № 2 вагою брутто 257,1 грам), які були обмотані чорною клейкою стрічкою, в яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб - кокаїн, обіг якого заборонений, загальною масою 513,6 грам.

Відповідно до проведеного експрес-аналізу «Nark II Narcotics Analysis Reagent Kit» на вміст наркотичного засобу, а саме «кокаїн», отримано позитивний результат (індикатор голубого кольору), що свідчить про вміст наркотичного засобу - кокаїну, який є особливо небезпечним наркотичним засобом та обіг якого заборонений.

Таким чином, ОСОБА_7 перемістив через митний кордон України в зоні діяльності пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Устилуг» митного посту «Устилуг» Волинської митниці, що знаходиться на території м. Устилуг Устилузької міської територіальної громади Володимирського району Волинської області, під ковроліном в передній правій частині (місце пасажира) автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», д.н.з. НОМЕР_1 , з приховуванням від митного контролю, у спосіб, що утруднює його виявлення, особливо небезпечний наркотичний засіб - кокаїн, обіг якого заборонений, загальною масою 513,6 грам.

Згідно зі списком № 1 таблиці № 1 Постанови КМУ від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», - речовина кокаїн відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Відповідно до Таблиці 1 «Великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, кокаїн масою 15,0 г і більше становить особливо великий розмір.

З урахуванням викладеного, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу - кокаїну, обіг якого заборонений, в особливо великих розмірах, а саме у вчиненні його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

25.11.2024 року ОСОБА_7 у встановленому КПК України порядку затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

25.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.11.2024 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 23.01.2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.01.2025 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 без визначення розміру застави продовжено до 25.02.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.02.2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000246 від 18.03.2024 продовжено до шести місяців, тобто до 25.05.2025 року.

20.02.2025 року старший слідчий 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 за погодженням з прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 18.03.2024 року, строком на 60 діб, без визначення застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 18.03.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У межах даного кримінального провадження, 25.11.2024 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

Слідчий вказав, що 15.01.2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 без визначення розміру застави продовжено до 25.02.2025 року включно.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 25.11.2024; відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 25.11.2024 з додатками; повідомленням УБК та ПМП Волинської митниці про протиправне діяння, що містить ознаки злочину від 25.11.2024; протоколом огляду місця події від 25.11.2024; актом огляду від 25.11.2024; висновком експерта за результатами проведення експертизи наркотичних засобів, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/103-24/15579-НЗПРАП від 26.11.2024; відомостями щодо попереднього притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 305 КК України; протоколом допиту свідка від 25.11.2024; протоколом допиту свідка від 25.11.2024; протоколом огляду від 15.01.2025; протоколом огляду від 16.01.2025; висновком експерта за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/103-24/15578-БД від 23.12.2024; іншими матеріалами кримінального провадження.

Також, слідчий зазначив, що у ході досудового розслідування виникла необхідність у продовженні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце на момент обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Слідчий у клопотанні зазначав, що на даний час у кримінальному провадженні виконуються слідчі (розшукові) дії та процесуальні заходи, спрямовані на всебічне та повне дослідження обставин вчинення ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення, виявлення обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також встановлення та притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, причетних до вчинення злочину.

Крім цього, слідчий посилався на те, що завершити розслідування до закінчення строку тримання під вартою, зокрема до 25.02.2025 року, не виявляється за можливе, оскільки необхідно забезпечити повноту встановлення обставин, мотивів і мети вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим необхідно провести слідчі (розшукові) та процесуальні дії, без яких неможливо завершити досудове розслідування:

- встановити та допитати як свідків осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення;

- отримати відбитки пальців рук та сліди ДНК ОСОБА_7 для проведення комплексної дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи;

- отримати висновки експертів за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи;

- отримати висновки експертів за результатами проведення судової експертизи спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації;

- завершити отримання тимчасового доступу до інформації, яка перебуває у володінні операторів мобільного зв`язку: ПрАТ «ВФ Україна»;

- завершити отримання тимчасового доступу до інформації, яка перебуває у володінні AT КБ «ПриватБанк», AT «A-Банк», AT «Універсал Банк»;

- установити місцезнаходження та допитати у якості свідка власника транспортного засобу марки «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», який використовувався ОСОБА_7 у ході реалізації злочинного плану;

- отримати відомості щодо можливої наявності у ОСОБА_7 громадянства Румунії;

- призначити судову портретно-криміналістичну експертизу;

- отримати відповіді на запити щодо факту реєстрації та оформлення, видачі, відмови видачі, визнання недійсними, знищення, надходження заяв про втрату або крадіжок паспорта громадянина Румунії та паспорта громадянина Румунії для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 ;

- отримати відповіді на запит щодо працевлаштування ОСОБА_7 у БФ «Просвіток» та ГО «Військові капелани»;

- отримати відповіді на запити щодо підстав визнання ОСОБА_7 непридатним для військової служби;

- отримати відповіді на запити щодо підстав присвоєння ОСОБА_7 групи інвалідності;

- отримати копії відеозаписів з камер зовнішнього та внутрішнього спостереження, розташованих на митному пості «Устилуг» Волинської митниці Державної митної служби України, що розташований за адресою: Волинська обл., м. Устилуг, вул. Левінцова, буд. 60, а також нагрудних камер співробітників Державної прикордонної служби України та Державної митної служби України, які здійснювали заходи прикордонно-митного контролю відносно ОСОБА_7 ;

- здійснити огляд отриманих копії відеозаписів із камер зовнішнього та внутрішнього спостереження, розташованих на митному пості «Устилуг», а також нагрудних камер співробітників Державної прикордонної служби України та Державної митної служби України;

- отримати від ГУ «І» ДЗНД СБ України матеріали виконаних доручень щодо проведених слідчих (розшукових) та інших дій, в ході яких встановлюються особи, яким відомі обставини вчинення злочину, та інші обставини, що мають значення для досудового розслідування;

- отримати відповіді на запити з метою збору характеризуючих даних підозрюваного;

- на підставі отриманих відомостей за результатами проведення комплексу слідчих (розшукових) дій, повторно допитати ОСОБА_7 ;

- провести одночасні допити окремих свідків та підозрюваного;

- за результатами огляду та аналізу отриманих матеріалів у їх сукупності, призначити судову психологічну експертизу із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа;

- із урахуванням відомостей, отриманих під час проведення указаних вище слідчих та процесуальних дій скласти остаточне повідомлення про підозру;

- провести інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, в разі встановлення нових обставин.

Провести зазначені слідчі та процесуальні дії не видалося можливим через їх значний обсяг, складність та необхідність дотримання послідовності виконання.

З урахуванням обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для завершення досудового розслідування, а також способу здійснення слідчим та прокурором своїх повноважень в умовах воєнного стану, зокрема унеможливлення виконання слідчих дій під час повітряної тривоги, проведення указаних слідчих (розшукових) дій в строк до закінчення терміну запобіжного заходу, тобто 25.02.2025 року, не вбачається за можливе.

У клопотанні слідчий вказав, що з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також враховуючи обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено до 20.04.2025 року включно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Зокрема, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 25.11.2024; відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 25.11.2024 з додатками; повідомленням УБК та ПМП Волинської митниці про протиправне діяння, що містить ознаки злочину від 25.11.2024; протоколом огляду місця події від 25.11.2024; актом огляду від 25.11.2024; висновком експерта за результатами проведення експертизи наркотичних засобів, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/103-24/15579-НЗПРАП від 26.11.2024; відомостями щодо попереднього притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 305 КК України; протоколом допиту свідка від 25.11.2024; протоколом допиту свідка від 25.11.2024; протоколом огляду від 15.01.2025; протоколом огляду від 16.01.2025; висновком експерта за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/103-24/15578-БД від 23.12.2024; іншими матеріалами кримінального провадження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, є вірогідною, що є підставою для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобігання ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Слідчий суддя дослідив доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та встановив, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, а слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, без визначення розміру застави, з посиланням на п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи сферу злочину та його тяжкість, майновий стан підозрюваного, мету, корисливий мотив, спосіб та обстановку вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування, інші підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України у сукупності.

Таким чином, продовживши строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п.п. 5 п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив йому розмір застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника про недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний має постійне місце проживання в Україні, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Також, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував обставини, визначені ст. 178 КПК України, при цьому, належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що стан здоров`я підозрюваного не допускає тримання його під вартою, слідчому судді надано не було, а тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність перешкод для утримування ОСОБА_7 під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в оскаржуваній ухвалі слідчого судді мотивів незастосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не являються підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки згідно вимог кримінального процесуального закону слідчий суддя у даному випадку мав право не застосовувати до підозрюваного заставу, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано визначено судом, зважаючи на доведеність обґрунтованості підозри, доведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та зважаючи на доведеність слідчим у клопотанні та прокурором у суді недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника з доповненнями до неї задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4