Справа № 442/8236/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/467/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові апеляційну скаргу заявниць ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження,

заявниці: ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 26 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження №0000072, внесеного до ЄРДР 18.03.2024 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що зважаючи на проведений обсяг роботи та масив зібраних по справі доказів, рішення, з яким незгідні заявниці, постановлено не одноособово суддею ОСОБА_10 , а складом суду за участю іще двох народних засідателів. Останні тоді, як і тепер мали однакове право голосу при прийнятті рішення на рівні з головуючим. Їх позиція в 2 голоси могла переважити позицію судді й вирішити долю справи. Однак, зважаючи на минування 66 років з цього часу, принцип таємниці нарадчої кімнати та велику ймовірність відсутності серед живих людей осіб, що входили до складу суду довідатись про обставини прийняття рішення в цій справі по суті неможливо. Дане рішення було оскаржено та залишено в силі касаційною інстанцією. Заявницями було ініційовано десятки цивільних судових процесів з приводу згаданого ними нерухомого майна де рішення набрали законної сили. Їх ревізія за посередництва кримінального процесу чинним законодавством не передбачена. Зміна правового статусу майна та його власників також. Тому продовження проведення кримінального провадження не має жодної правової перспективи.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою слідчого судді, заявниці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, у якій просять поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, а також скасувати постанову слідчої від 26 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження №000072 від 18 березня 2024 року внесеному до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

В обґрунтування поважності причин пропуску на апеляційне оскарження покликаються на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді винесена у їх відсутність, ОСОБА_11 померла, ОСОБА_7 хворіла та перебувала на стаціонарному лікуванні. Із повним текстом оскаржуваної ухвали заявниці ознайомилися 06 лютого 2025 року.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, а слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження. Стверджує, що слідчим у ході досудового розслідування не відібрано пояснень ні у працівників суду, ні у ОСОБА_12 , не досліджені правовстановлюючі документи ОСОБА_13 , архівні документи Нотаріальної спадкової справи з державного нотаріального архіву м. Дрогобича, не досліджені документи, рішення 11.05.1959 року, 1971 року.

Вважає, що слідчим зроблено недостатньо обґрунтований висновок про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю у діях судді ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, оскільки не проведено всі необхідні слідчі дії та не допитано всіх потерпілих осіб, які можуть володіти інформацією щодо обставин кримінального провадження, а саме тих осіб, які безпосередньо були присутні під час слідчих дій у кримінальному провадженні. Відтак вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною.

Заявниця ОСОБА_7 та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, що відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши апелянта на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наведені доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Щодо пропуску строків на оскарження ухвали слідчого судді, то колегія суддів, беручи до уваги правову позицію, наведену у висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду (постанова від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18) визнає такі поважними, оскільки підставність поважності пропуску строків на апеляційне оскарження, доводиться матеріалами справи, та приходить до переконання, що такий строк необхідно поновити.

Частинами 1, 2 ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, вказаних вимог закону слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення дотримано у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали скаргу слідчому судді на постанову старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження №000072 від 18 березня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями п.4 ч.1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

Як встановлено слідчим суддею та вбачається з матеріалів справи старший слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 здійснювала досудове розслідування у кримінальному провадженні, №000072 від 18 березня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги дійшов до вірного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Так, із постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчий дотримався вимог закону, дослідив обставини кримінального провадження, належним чином оцінив зібрані докази, висновки слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтуються на оглянутих в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження, а сама постанова слідчого є вмотивованою та її зміст відповідає фактичним обставинам справи.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи існують передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

Вказаних вимог закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі та дійшов обґрунтованого висновку, що слідчим в ході досудового розслідування в повному обсязі встановлені обставини, які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, а постанова про закриття кримінального провадження виконана в повному обсязі з дотриманням вимог, встановлених чинним законодавством.

З огляду на те, що під час проведення перевірки обставин, на які посилаються апелянти, слідчим у відповідності до вимог ч.2 ст.9 КПК України всебічно, повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, у повному обсязі проведено усі необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 26 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження №0000072, внесеного до ЄРДР 18.03.2024 року слід відмовити.

Слідчий суддя при розгляді скарги перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону, спростував наведені в скарзі мотиви та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий під час досудового розслідування та слідчий суддя при судовому розгляді скарги неповно та невсебічно дослідили матеріали провадження, надали неналежну правову оцінку зазначеним доказам та обставинам, на підставі чого зробили необґрунтований висновок про закриття кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження, оскільки такі зводяться до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями.

Порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду апеляційної скарги, які б мали наслідком безумовне скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого та слідчого судді.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя в повній мірі ретельно перевірив доводи, які були викладені в скарзі, проаналізував та надав оцінку як повноті перевірки, так і наявності підстав для закриття кримінального провадження та прийняв мотивовану, обґрунтовану та законну ухвалу, підстав до скасування якої, за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу заявниць ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження №000072 від 18 березня 2024 року внесеному до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4