Справа № 740/640/25
Провадження № 1-кп/740/232/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 15.01.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Хороше Озеро Борзнянського (нині Ніжинського) району Чернігівської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, неодружений, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий згідно зі ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

26.09.2024 близько 15:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні гуртожитку № 2 Ніжинського державного університету ім. Миколи Гоголя за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, пл. Івана Франка, 2, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, дія якого неодноразово продовжувалась, впевнившись, що його дії непомітні для сторонніх осіб, проник до кімнати чергового гуртожитку та зі столу таємно викрав мобільний телефон марки Honor Magic 5 Lite з об`ємом пам`яті 8/256 GB Emerald Green без коробки, гарнітури та зарядного пристрою вартістю 9634,90 грн, що належить ОСОБА_5 , після чого отримавши реальну змогу розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 9634,90 грн.

Указаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які не оспорюються. Надав показання, що у минулому році в кінці вересня місяця він пішов до гуртожитку, який знаходиться на центральній площі в м. Ніжині, щоб влаштуватися для проживання, оскільки на той час він працевлаштовувався на заводі і йому потрібне було житло. Поки чергова гуртожитку пішла до своєї кімнати, він зайшов до її чергової кімнати - вахти і забрав її телефон, який лежав на столі. На той час він не працював, йому потрібні були гроші. Викрадений телефон він здав до ломбарду за 4000,00 грн. Пізніше до нього приїхали поліцейські, і він їм все розповів. Розкаювався та шкодував у вчиненому, засуджував свої дії.

Потерпіла ОСОБА_5 подала до суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд без її участі, з будь яким рішенням суду буде згодна, матеріальні збитки, завдані крадіжкою, відшкодовано.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Також при призначенні покарання суд ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він має середню спеціальну освіту, неодружений, непрацевлаштований, хоча працездатного віку, зі слів - підробляє вантажником, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, раніше не судимий згідно зі ст. 89 КК України, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Також суд ураховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, засудженні своїх дій, обіцянні виправитися і не вчиняти подібного, його поведінку після вчинення порушення, а саме активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є альтернативними, незалежними обставинами, що пом`якшують покарання і можуть існувати відокремлено одна від одної, на що вказано Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 у справі № 297/562/17.

За сукупністю вищенаведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Призначення покарання є дискрецією суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій передбачений законом спосіб.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на позицію прокурора, який вважав за можливе звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, адже наведені вище обставини у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та надають підстави для застосування ст. 75 КК України, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання та ізоляції від суспільства.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 у період дії іспитового строку відповідно до ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, жодного клопотання з цього приводу не заявлялося.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати на залучення експерта та проведення експертизи у розмірі 1514,56 грн, які на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

Речові докази мобільний телефон марки Honor Magic 5 Lite з об`ємом пам`яті 8/256 GB Emerald Green - залишити у володінні ОСОБА_5 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1