ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/6033/25

Провадження 1-кс/522/2167/25

27 березня 2025 року

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , педагога ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси звернувся слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 , з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 24.03.2025, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.28 ч. 2 ст. 113 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України постановлено введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Досудовим розслідуванням встановлено, після початку повномасштабного збройного вторгнення російської федерації на територію України, однак не пізніше 13 березня 2025 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування на теперішній час не встановлено) у громадян України ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на вчинення диверсій, з метою ослаблення держави шляхом вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об'єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Так, ОСОБА_4 , будучи мешканцем м. Одеси, приступив до реалізації загального злочинного умислу, а саме за невстановлених слідством обставин та у невстановлений слідством час та місці, але не пізніше березня 2025 року, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone 11», IMEI НОМЕР_1 , зі встановленим мобільним застосунком месенджером «Telegram» (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) з обліковим записом, який прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , за допомогою зазначеного месенджеру «Telegram», встановив зв`язок із невстановленою слідством особою, користувачем месенджера «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 » (ім`я користувача 777, юзернем ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка в ході спілкування з ОСОБА_4 , виступила з пропозицією і вказівками здійснювати з метою ослаблення держави на території м. Одеси і Одеської області підпали релейних, батарейних шаф сигнальних установок та інших засобів управління рухомим складом Одеської залізниці, яка має важливе народногосподарське та оборонне значення, за грошову винагороду.

На вказану пропозицію і вказівки ОСОБА_4 , відповів згодою. Крім того, невстановлена досудовим розслідуванням особа запропонувала ОСОБА_4 додаткову винагороду за залучення інших осіб до вказаної протиправної діяльності та за спалені ними об`єкти.

Відтак, ОСОБА_4 , бажаючи виконати поставлене завдання та отримати обіцяну грошову винагороду, звернувся до свого знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з пропозицією в наданні допомоги та спільній реалізації даного злочинного умислу з відшукання та підпалу відповідних об`єктів. При цьому ОСОБА_4 керувався необхідністю дотримання вимог конспірації з метою нерозголошення інформації про планування вчинення диверсії серед інших осіб.

ОСОБА_9 відповів згодою та підтримав злочинний умисел ОСОБА_4 , тим самим вступив із ним у злочинну змову, направлену на вчинення диверсій, з метою ослаблення держави, на виконання завдання невстановленої слідством особи.

Надалі, діючи в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту України з Російською Федерацією, 16.03.2025 приблизно 15 год. 00 хв. (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_4 , діючи умисно, на виконання завдання невстановленої слідством особи, будучи обізнаним щодо розпочатої у 2014 році збройної агресії Російської Федерації проти України, яка 24.02.2022 набула характеру широкомасштабного військового вторгнення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді загрози національній безпеці в економічній і воєнній сферах, а також державній власності, переслідуючи мету ослаблення держави в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту, вчинив дії, спрямовані на пошкодження об'єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме - здійснили підпал релейної шафи 1300 км залізничної станції Слобідська Одеської філії АТ «Укрзалізниця» на території м. Одеси, яка відноситься до об`єкту критичної інфраструктури стратегічного призначення. При цьому, ОСОБА_4 облив вищевказану релейну шафу бензином з пластикової ємності та за допомогою запальнички підпалив вказану суміш, внаслідок чого відбулося займання вищевказаної шафи. При цьому, ОСОБА_9 в момент підпалу даної шафи спостерігав навколо місця вчинення злочину з метою уникнення від переслідування та свідків вчинення злочину, а також здійснював відеофіксацію процесу підпалу на мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Iphone 11», IMEI НОМЕР_1 , зі встановленим мобільним застосунком месенджером «Telegram» (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) з обліковим записом, який прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , з метою подальшого надсилання вказаного відеозапису в якості звіту про вчинену диверсію та отримання грошової винагороди.

Однак, незаконні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не були завершені і доведені до кінця, оскільки пожежа яка виникла в наслідок підпалу погасла, з причин які не залежали від дій останніх.

Таким чином, встановлено достатньо доказів, для підозри громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, яке кваліфікується як закінчений замах на вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об'єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту України з Російською Федерацією, 20.03.2025 приблизно 16 год. 50 хв., ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_4 , діючи умисно, на виконання завдання невстановленої слідством особи, будучи обізнаним щодо розпочатої у 2014 році збройної агресії Російської Федерації проти України, яка 24.02.2022 набула характеру широкомасштабного військового вторгнення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді загрози національній безпеці в економічній і воєнній сферах, а також державній власності, переслідуючи мету ослаблення держави в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту, вчинив дії, спрямовані на пошкодження об'єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме - здійснили підпал релейної шафи вхідного світлофору НП к.п. 1310 км (ШЧ=12 Одеса-Сортувальна) Одеської філії АТ «Укрзалізниця» на території м. Одеси, яка відноситься до об`єкту критичної інфраструктури стратегічного призначення. При цьому, ОСОБА_4 облив вищевказану релейну шафу бензином з пластикової ємності та за допомогою запальнички підпалив вказану суміш, внаслідок чого відбулося займання вищевказаної шафи. При цьому, ОСОБА_9 в момент підпалу даної шафи спостерігав навколо місця вчинення злочину з метою уникнення від переслідування та свідків вчинення злочину, а також здійснював відеофіксацію процесу підпалу на мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Iphone 11», IMEI НОМЕР_1 , зі встановленим мобільним застосунком месенджером «Telegram» (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) з обліковим записом, який прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , з метою подальшого надсилання вказаного відеозапису в якості звіту про вчинену диверсію та отримання грошової винагороди.

Однак, незаконні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не були завершені і доведені до кінця, оскільки пожежа яка виникла в наслідок підпалу погасла, з причин які не залежали від дій останніх.

Таким чином, встановлено достатньо доказів, для підозри громадянина України ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, яке кваліфікується як закінчений замах на вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об'єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

25.03.2025 року, ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, затримано посадовою особою слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами, 26.03.2025 ОСОБА_4 оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Підозрюваний, його захисник, законний представник та педагог заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, посилаючись на те, що підозрюваний вину визнає, намагається компенсувати завдану шкоду.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Підозра ОСОБА_9 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, а саме:

- протоколом огляду місця події від 24.03.2025, в ході якого виявлено сліди підпалу релейної шафи 1300 км залізничної станції Слобідська Одеської філії АТ «Укрзалізниця» на території м. Одеси, яка відноситься до об`єкту критичної інфраструктури стратегічного призначення;

- протоколом огляду місця події від 24.03.2025, в ході якого виявлено сліди підпалу релейної шафи вхідного світлофору НП к.п. 1310 км (ШЧ=12 Одеса-Сортувальна) Одеської філії АТ «Укрзалізниця» на території м. Одеси, яка відноситься до об`єкту критичної інфраструктури стратегічного призначення

- повідомленнями ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області від 24.03.2025, щодо обставин вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень;

- протоколом обшуку від 25.03.2025, за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого виявлено та вилучено предмети, які вказують на причетність останнього до вчинення кримінальних правопорушень;

- протоколом обшуку від 25.03.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено предмети, які вказують на причетність останнього до вчинення кримінальних правопорушень;

- вилученим у ОСОБА_4 мобільним телефоном марки «Iphone 11», IMEI НОМЕР_1 , зі встановленим мобільним застосунком месенджером «Telegram» (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) з обліковим записом, який прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_2 на якому серед іншого виявлено відео файли з відеозаписами вищевказаних підпалів;

- показаннями підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , щодо обставинами вчинення диверсій;

- іншими матеріалами досудового розслідування.

На даному початковому етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми, щоб стверджувати, що ОСОБА_9 має певне відношення до вказаного злочину.

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.28 ч. 2 ст. 113 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри у кримінальному провадженню за № 0000199 від 24.03.2025 року.

Слідчий суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_9 мають місце процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Повідомлення ОСОБА_9 про підозру обґрунтовується вищевказанимит доказами.

Підозрюваний ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.28 ч. 2 ст. 113 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким.

Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаних злочинів передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо неї.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, наявні ризики передбачені ст. 177 КК України, оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: репутацію підозрюваного, а також що кримінальне правопорушення вчинене в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення РФ війни проти України, що у свою чергу свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що у розмірі застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу чи внесення ним визначеного слідчим суддею розміру застави, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Вказані обставини є підставами вважати, що до підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків має бути застосований запобіжний захід - тримання під вартою. За указаних обставин підстави для застосування до нього будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно, ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 24.03.2025, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.28 ч. 2 ст. 113 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк до 23.05.2025 включно.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 25.03.2025.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 23.05.2025 включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1