490/2214/25 02.04.2025
н/п 1-кс/490/1547/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2214/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , законного представника - ОСОБА_6 , психолога ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента І курсу Херсонського комунікативно-фахового коледжу, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.114-1 КК Україниза наступних обставин.

Так, 24.02.2022 за наказом президента Російської Федерації, збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено на 30 днів указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 (затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022) та від 18.04.2022 № 259/2022 (затверджений Законом України 2212-IX від 21.04.2022), а також на 90 днів - Указами Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 (затверджений Законом України № 2263-IX від 22.05.2022), від 12.08.2022 № 573/2022 (затверджений Законом України № 2500-IX від 15.08.2022), від 07.11.2022 (затверджений Законом України № 2738-IX від 16.11.2022), від 06.02.2023 № 58/2023 (затверджений Законом України № 2915-IX від 07.02.2023), від 01.05.2023 № 254/2023 (затверджений Законом України № 3057-IX від 02.05.2023), від 26.07.2023 № 451/2023 (затверджений Законом України № 3275-IX від 27.07.2023), від 06.11.2023 № 734/2023 (затверджений Законом України № 3429-IX від 08.11.2023), від 05.02.2024 № 49/2024 (затверджений Законом України № 3564-IX від 06.02.2024), від 06.05.2024 № 271-2024 (затверджений Законом України № 3684-IX від 08.05.2024).

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено поняття воєнного стану. Так, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до Закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, посилення охорони державного кордону, тощо.

Відповідно до статті 3 закону України «Про Збройні Сили України»: Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та інших військових формувань або істотному зниженні її ефективності.

З метою перешкоджання законній діяльності ЗСУ невстановлені особи - «куратори», які підтримують збройну агресію Російської Федерації на території України почали підшуковувати серед найбільш уразливих верст суспільства - безробітніх, раніше судимих, які ведуть аморальний спосіб життя - осіб, які за грошову винагороду здійснять підпал автомобілів військовослужбовців Збройних Сил України.

Вищевказані особи - «куратори», розуміючи те, що їх дії можуть бути викриті, дотримуючись засобів конспірації, використовували умовності та для обговорення особливостей вчинення злочину - програми для обміну повідомленнями «Telegram», «Viber», «WhatsApp», «Signal», через які реалізовували свою злочинну діяльність на території України, через які надавали вказівки стосовно підпалу транспортних засобів, отримання відеозаписів підтвердження знищення автомобілів, обговорення способу оплати, та інші дії направлені на перешкоджання законній діяльності ЗСУ.

Одним з таких осіб, діяльність якого спрямовується на створення перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та інших військових формувань або істотному зниженні її ефективності, є невстановлена на теперішній час особа - користувач месенджеру «Telegram», зареєстрований під ім`ям « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ) ( НОМЕР_1 ), який здійснює підбір, пошук та залучення на негласній основі осіб з числа громадян України, діяльність яких спрямовує на шкоду основам національної безпеки, в тому числі на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Вищевказані, невстановлені особи - «куратори», на в кінці березня 2025 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування на теперішній час не встановлено, встановили раніше ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомили про можливість швидкого заробітку грошей, шляхом підпалу автомобілів військовослужбовців Збройних Сил України, які розташовуються на півдні України, а саме: на території м. Миколаїв Миколаївської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканець м. Миколаїв, Миколаївської області ОСОБА_4 , який за використання власного мобільного телефону марки «Nubia Neo 5G», моделі «Nubia8150N» з ІМЕІ НОМЕР_2 та IMEI НОМЕР_3 , розпочав особисте листування з користувачем месенджера «Telegram» під ім`ям « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 ) ( НОМЕР_1 ), в ході якого реалізуючи свій злочинний умисел направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, неодноразово, на систематичній основі, вчиняв підпали військових автомобілів.

З метою реалізації злочинного умислу та доведення його до мети ОСОБА_4 , 27.03.2025 у нічний час доби, але не пізніше 22 год. 10 хв., з метою встановлення транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України, направився в напрямку вул. Херсонське шосе у м. Миколаєві, перебуваючи на якій, а саме навпроти будинку № 26, помітив автомобіль марки «Hundai» моделі «Tucson», без реєстраційних номерів, який мав маскувальний окрас, що являється характерною ознакою приналежності до військових транспортних засобів ЗСУ.

Дізнавшись про наявність транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Миколаїв Миколаївської області, підготував необхідні для вчинення злочину речі та засоби конспірації (паливно-мастильну суміш та відеокамеру телефону) та вирушив за місцем розташування автомобілю, за адресою: АДРЕСА_3 .

Того ж дня, перебуваючи у м. Миколаєві по вул. Херсонське шосе, навпроти будинку № 26, у невстановлений період часу, але не пізніше 22 год. 10 хв. ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів Збройних Сил України, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України в умовах воєнного стану і військової агресії російської федерації проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, підійшовши до вищевказаного автомобіля «Hundai» моделі «Tucson», без реєстраційних номерів, який мав маскувальний окрас, взяв заздалегідь підготовлену пляшку з легкозаймистою речовиною, та почав наносити паливно-мастильну речовину в район капоту та передньої частини автомобіля частини автомобіля.

Після нанесення легкозаймистої речовини, ОСОБА_4 , використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет, підпалив указану речовину, внаслідок чого відбулося займання паливно-мастильного матеріалу та контактуючих з нею поверхонь автомобіля.

Таким чином, унаслідок вищевказаних умисних дій, автомобіль марки «Hundai» моделі «Tucson», без реєстраційних номерів, який мав маскувальний окрас, повністю знищено, що унеможливлює його подальше цільове використання.

У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 28.03.2025 у нічний час доби, але не пізніше 20 год. 40 хв., з метою встановлення транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України направився в напрямку просп. 10-а Слобідська у м. Миколаєві, перебуваючи на якому, а саме: навпроти будинку № 5д, помітив автомобіль, марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito», номерний реєстраційний знак « НОМЕР_4 », який мав темно зеленого (захисного кольору), що являється характерною ознакою приналежності до військових транспортних засобів ЗСУ, та який належить фонду «Андрія Хливнюка», перебував у використанні зведеного загону патрульної поліції «Хижак», при цьому здійснюючи відеофіксацію з метою узгодження вибору транспортного засобу та подальшої передачі відеозапису «куратору» і одержання від нього грошової винагороди, з метою підготовки предметів необхідних для вчинення злочину, у невстановлений на теперішній час спосіб.

Дізнавшись про наявність транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України ОСОБА_4 перебуваючи в м. Миколаїв Миколаївської області, підготував необхідні для вчинення злочину речі та засоби конспірації (паливно-мастильну суміш та відеокамеру телефону) та вирушив за місцем розташування автомобілю, за адресою: АДРЕСА_4 .

Того ж дня, перебуваючи у м. Миколаєві на 10-а Слобідська, біля будинку № 5д, приблизно о 20 год. 40 хв. ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів Збройних Сил України, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України в умовах воєнного стану і військової агресії російської федерації проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, підійшовши до вищевказаного автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito», номерний реєстраційний знак « НОМЕР_4 », який мав темно зеленого (захисного кольору), взяв заздалегідь підготовлену пляшку з легкозаймистою речовиною, та почав наносити паливно-мастильну речовину в район вітрового скла та капота лівої частини автомобіля, при цьому здійснюючи відеофіксацію підтвердження пошкодження транспортного засобу та подальшої передачі відеозапису «куратору» і одержання від нього грошової винагороди, у невстановлений на теперішній час спосіб.

Після нанесення легкозаймистої речовини, ОСОБА_4 , використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет, підпалив указану речовину, внаслідок чого відбулося займання паливно-мастильного матеріалу та контактуючих з нею поверхонь автомобіля.

Таким чином, унаслідок вчинення вищевказаних умисних дій, автомобіль марки«Mercedes-Benz» моделі «Vito», номерний реєстраційний знак « НОМЕР_4 », повністю знищено, що унеможливлює його подальше цільове використання.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.114-1 КК України, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

28.03.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст.208, 615 КК України та 29.03.2025 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 на даний час підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке відносяться до категорії тяжких відповідно до ст. 12 КК України, та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, будучи обізнаним про свідків у кримінальному провадженні, з якими до затримання перебував у дружніх стосунках, має можливість шляхом умовляння, погроз схилити їх до надання неправдивих відомостей або змінити раніше надані покази, крім того на даний час не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_4 міг діяти, а також вживаються відповідні слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на їх притягнення до відповідальності, зокрема ОСОБА_4 вів переписку в особистому чаті додатку «Телеграм» з особами діяльність та погляди яких мають проросійську спрямованість, а також направлені на пошкодження військових транспортних засобів ЗСУ, та які перебувають у використанні військових підрозділів з метою виконання завдань спрямованих на захист держави, що в свою чергу, спричиняє послаблення оборонної спроможності держави та сприяє ефективності ведення бойових дій підрозділами зс рф проти України, разом з тим, зважаючи на характер злочинних дій у яких підозрюється ОСОБА_4 , його проросійські політичні погляди та зважаючи на той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі в частині Миколаївської області, останній перебуваючи на волі може продовжувати вчиняти дії, направлені на пошкодження військових транспортних засобів ЗСУ, та які перебувають у використанні військових підрозділів з метою виконання завдань спрямованих на захист держави, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також на неможливість контролю за поведінкою підозрюваного у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, з підстав у ньому викладених.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, та його захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, пославшись на неповнолітній вік підозрюваного, незадовільний стан здоров`я, а також на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити помірний розмір застави.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України підтверджується даними:

- протоколу огляду місця події від 27.03.2025, згідно якого зафіксовано, що шляхом підпалу пошкоджено військовий транспортний засіб марки Hundai Tuscon vin: НОМЕР_5 , який використовуються військовослужбовцями підрозділів ЗСУ з метою виконання службово-бойових завдань, у невстановлений період часу але не пізніше близько 22:10 год. за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 26, здійснив підпал;

- протоколу огляду місця події від 28.03.2025, згідно якого зафіксовано, що шляхом підпалу пошкоджено військовий транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito», номерний реєстраційний знак « НОМЕР_4 », який мав темно зеленого (захисного кольору), що являється характерною ознакою приналежності до військових транспортних засобів ЗСУ, та який належить фонду «Андрія Хливнюка», перебував у використанні зведеного загону патрульної поліції «Хижак», у невстановлений період часу 20:40 год. за адресою: АДРЕСА_4 ;

- протоколу обшуку від 28.03.2025, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого вилучено ноутбук в корпусі чорного кольору, марки «GIGABYTE», код пристрою 8234000D-6893-45B6-BE09-C188D99145F4, код продукту 00331-10000-00001- AA370, який ОСОБА_4 використовував з метою надсилання текстових повідомлень в ході особистого листування з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, від якої отримав завдання щодо зруйнування та пошкодження військових транспортних засобів;

- протоколу затримання та особистого обшуку від 28.03.2025, ОСОБА_4 , згідно якого вилучено мобільний телефон марки «Nubia Neo 5G», моделі «Nubia8150N» з ІМЕІ НОМЕР_2 та IMEI НОМЕР_3 , який ОСОБА_4 використовував з метою надсилання текстових повідомлень в ході особистого листування з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, від якої отримав завдання щодо зруйнування та пошкодження військових транспортних засобів;

- протоколу огляду мобільного телефону марки «Nubia Neo 5G», моделі «Nubia8150N» з ІМЕІ НОМЕР_2 та IMEI НОМЕР_3 , в якому встановлено додаток Telegram, який ОСОБА_4 використовував для особистого листування з користувачем месенджера «Telegram» невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, від якої отримав завдання щодо зруйнування та пошкодження військових транспортних засобів;

- протоколу огляду ноутбуку, марки «GIGABYTE», код пристрою 8234000D-6893-45B6-BE09-C188D99145F4, код продукту 00331-10000-00001- AA370, який ОСОБА_4 використовував з метою надсилання текстових повідомлень в ході особистого листування з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, від якої отримав завдання щодо зруйнування та пошкодження військових транспортних засобів;

- поясненнями підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Досліджені у судовому засіданні дані у своїй сукупності є достатньо вагомими для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, згідно до Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5-328кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Також матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , який хоча і до кримінальної відповідальності притягується вперше, є неповнолітнім, проте обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що свідчить про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, а у зв`язку з введенням в країні воєнного стану підвищує ризик втечі на тимчасово непідконтрольну Україні територію. Крім того, враховуючи спосіб ймовірно вчиненого ОСОБА_4 злочину, а саме вчинення злочинних дій у масці та рукавчиках, що свідчить про підвищену його суспільну небезпеку та намір підозрюваного уникнути кримінальної відповідальності, за такого слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Також, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив вказаний злочин з корисливих мотивів, зважаючи на той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі в частині Миколаївської області, останній перебуваючи на волі може продовжувати вчиняти дії, направлені на пошкодження військових транспортних засобів ЗСУ, та які перебувають у використанні військових підрозділів з метою виконання завдань спрямованих на захист держави, крім того злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена лише за втручання співробітників правоохоронних органів, за такого слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Проте, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність існування ризиків незаконного впливу на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про які стверджується у клопотанні, слідчий суддя вважає, що вказані ризики формально зазначені, доказів існування вказаних ризиків слідчому судді не надано.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, характер та спосіб ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не є можливим відповідно до імперативних вимог положень ч.6 ст. 176 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 ст.176 КПК України - тримання під вартою.

Неповнолітній вік підозрюваного та незадовільний стан здоров`я, з урахуванням вищенаведених обставин, не зможуть гарантувати належне виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, існування яких доведено прокурором у судовому засіданні. Вказані обставини не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати підозрюваному у вчиненні тяжкого злочину запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, спілкування з ініціаторами його вчинення з використанням інтернет звязку, слідчий суддя приходит до висновку, що застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та застави, не зможе запобігти продовженню використанняпідозрюваним інтернет звязку, спілкування з ініціатором вчинення кримінальних правопорушень, тобто не здатне запобігти існуючим ризикам на даній стадії кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує правову позицію, викладену у рішенні Другого сенату Конституційного Суду України №7-р(ІІ)/2024 від 19 червня 2024 року, відповідно до якої КСУ дійшов висновку, що частина шоста статті176 Кримінального процесуального кодексу України не суперечить статтям 3, 8, частинам першій, другій статті 29, частині першій статті 55, частині першій статті 62, частині першій статті 64 Конституції України.

Так, Конституційний Суд України вбачає правомірною мету, з якою законодавець доповнив частиною шостою статтю 176 КПК, маючи намір посилити захист суверенітету територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України за рахунок установлення вказаною нормою Кодексу тимчасово (на період дії воєнного стану) особливого порядку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, яких підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів, які за тяжкістю й характером є наднебезпечними в умовах воєнного стану та зазначив, що під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 статті 176 КПК у суду є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177та178Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід.

Викладене свідчить про те, що застосування застави як більш м`якого запобіжного заходу є правом з урахуванням конкретних, встановлених слідчим суддею обставин, а не його обов`язком.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та178КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-05,407,408,429,437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладені встановлені обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного є неможливим, оскільки менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання встановленим ризикам, та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає за доцільне відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на особу підозрюваного та обставини ймовірно вчиненого ним злочину, який є наднебезпечним в умовах воєнного стану.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Разом з тим, у зв`язку із зовнішнім виглядом підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні, наявністю у останнього тілесних ушкоджень на обличчі, які, згідно пояснень підозрюваного, він отримав під час затримання, слідчий суддя, відповідно до вимог ч.7 ст.206 КПК України, вважає за необхідне зобов`язати прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку із наявністю тілесних ушкоджень на обличчі.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.114-1 КК України, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали по 26 травня 2025 року включно.

Зобов`язати прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку із наявністю тілесних ушкоджень на обличчі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1