У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері Західного регіону ОСОБА_8 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Дмитрівка, Бердянського району Запорізької області, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді командира 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні підполковник, одруженого, має на утриманні 2 малолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 426-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000387, відомості про яке 15.08.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері Західного регіону ОСОБА_8 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України, у кримінальному провадженні № 0000387, відомості про яке 15.08.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1, ч.1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України.

Приблизно на початку липні-серпні 2024 року, однак не пізніше 04.08.2024, у ОСОБА_4 виник умисел на одержання неправомірної вигоди від підпорядкованого йому військовослужбовця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 1300 доларів США, за включення останнього до списків військовослужбовців, які залишаються для подальшого проходження військової служби на території Закарпатської області у складі НОМЕР_2 окремої бригади охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 . З метою реалізації свого злочинного наміру спрямованого на одержання неправомірної вигоди від підпорядкованого військовослужбовця ОСОБА_9 , до вказаної протиправної діяльності ОСОБА_4 у липні-серпні 2024 року, однак не пізніше 04.08.2024, залучив підпорядкованого йому військовослужбовця водія 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 водія-стрільця 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який погодився на незаконну пропозицію ОСОБА_4 щодо здійснення пособництва в одержанні неправомірної вигоди від військовослужбовця ОСОБА_9 .

20.08.2024 ОСОБА_9 був залучений правоохоронними органами до конфіденційного співробітництва та в подальшому діяв під контролем правоохоронців.

Так, 09.09.2024 ОСОБА_10 , перебуваючи на території Закарпатської області, більш точного місця органом досудового розслідування встановити не вдалося можливим, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_9 що для вирішення питання про включення останнього до списків військовослужбовців, які залишаються для проходження військової служби на території Закарпатської області у складі НОМЕР_2 окремої бригади охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 , необхідно надати неправомірну вигоду в загальній сумі 1300 доларів США.

13.09.2024 о 12:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на непрацюючій автомобільній заправній станції ANP, що розташована на виїзді із с. Велика Копаня Берегівського район Закарпатської області (у напрямку с. Рокосово Хустського району Закарпатської області) в транспортному засобі Nissan X-Trail, р.н. НОМЕР_4 , діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, одержав через ОСОБА_10 від ОСОБА_9 частину неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США, що станом на 13.09.2024 згідно з курсом Національного банку України становило 20 637,15 грн., за вирішення питання щодо включення ОСОБА_9 до списків військовослужбовців, які залишаються для проходження військової служби на території Закарпатської області у складі НОМЕР_2 окремої бригади охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 .

Надалі, 20.09.2024 о 13:15 ОСОБА_10 , перебуваючи на території Закарпатської області, більш точного місця органом досудового розслідування встановити не вдалося можливим, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, продовжуючи спільний злочинний умисел, спрямований на одержання другої частини неправомірної вигоди від ОСОБА_9 у загальній сумі 1300 доларів США, та бажаючи довести його до кінця, з невстановлених досудовим розслідуванням обставин, попросив свого співслужбовця ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , забрати другу частину неправомірної вигоди у сумі 800 доларів США у ОСОБА_9 .

Так, 20.09.2024 близько 13:27 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території Закарпатської області, більш точного місця органом досудового розслідування встановити не вдалося можливим, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, одержав через ОСОБА_10 від ОСОБА_9 другу частину неправомірної вигоди у сумі 800 доларів США, що станом на 20.09.2024 згідно з курсом Національного банку України становило 33155,6 грн., за вирішення питання щодо включення ОСОБА_9 до списків військовослужбовців, які залишаються для проходження військової служби на території Закарпатської області у складі НОМЕР_2 окремої бригади охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 .

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто, в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, він же, командир 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 , у порушення вищевказаних вимог законодавства, вчинив умисний корисливий корупційний злочин за наступних обставин. Так, з 16.09.2024 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виконував обов`язки начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог загальних положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник штабу є безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині та уповноважений вирішувати питання щодо переміщення особового складу відповідно до поставлених завдань вищестоящого командування.

За таких обставин, начальник штабу перший заступник командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 при виконанні службових завдань за своєю посадою відповідно до положень до п. 1 примітки ст. 364 КК України є службовою особою.

19.09.2024 близько 18 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, запропонував начальнику штабу першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 надати останньому неправомірну вигоду у сумі 5000 доларів США за прийняття рішення щодо включення ОСОБА_9 та інших підпорядкованим йому ( ОСОБА_4 ) військовослужбовців до списків військовослужбовців, які залишаються для проходження військової служби на території Закарпатської області у складі НОМЕР_2 окремої бригади охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 , згідно наданого ним ( ОСОБА_4 ) списку.

19.09.2024 ОСОБА_12 був залучений правоохоронними органами до конфіденційного співробітництва та в подальшому діяв під контролем правоохоронців.

20.09.2024 близько 22:20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в штабі військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, спрямованим на надання неправомірної вигоди службовій особі, надав службовій особі ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що станом на 20.09.2024 згідно з курсом Національного банку України становило 207222,5 грн., як неправомірну вигоду за прийняття рішення щодо включення ОСОБА_9 та інших підпорядкованим йому ( ОСОБА_4 ) військовослужбовців до списків військовослужбовців, які залишаються для проходження військової служби на території Закарпатської області у складі НОМЕР_2 окремої бригади охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 , згідно наданого ним ( ОСОБА_4 ) списку.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто, надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

Крім цього, він же, командир 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» Державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим військовим формуванням, що входить до системи Міністерства оборони України, призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в особливий період. Положенням про Державну спеціальну службу транспорту, затвердженим Указом Президента України від 06.08.2004 №873/2004 (надалі Положення), визначено, що Державна спеціальна служба транспорту (надалі - ДССТ) із введенням воєнного стану ДССТ приводиться в готовність до виконання завдань за призначенням в умовах дії правового режиму воєнного стану і підпорядковується Генеральному штабу Збройних Сил України. ДССТ у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, міжнародними договорами України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України, спільними наказами Міністерства оборони України та Міністерства інфраструктури України, наказами і директивами Міністра оборони України, а також наказами та директивами начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, що регулюють відносини щодо планування застосування сил оборони та організації підготовки військ, а також цим Положенням.

При цьому відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) його дія поширюється у тому числі і на Державну спеціальну службу транспорту. Статтею 11 Статуту військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок. Відповідно до вимог ст.ст. 31, 32, 33 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання. Згідно зі ст. 101 Статуту командир батальйону в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону (корабля), успішне виконання батальйоном (кораблем) бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону (корабля) і законність їх витрачання, за організацію і стан пожежної безпеки батальйону.

Командир батальйону підпорядковується командирові бригади і є прямим начальником усього особового складу батальйону.

Водночас, відповідно до ст. 101 Статут командир батальйону, крім іншого, зобов`язаний: підтримувати особовий склад батальйону, озброєння, бойову та іншу техніку у бойовій готовності; керувати розробленням і виконанням плану бойової підготовки батальйону; постійно вдосконалювати свої спеціальні й методичні навички, подавати приклад підлеглим зразковим виконанням військового обов`язку; виховувати особовий склад батальйону (корабля) в дусі поваги до військової служби, бережливого ставлення до озброєння, бойової та іншої техніки і майна, піклуватися про підлеглих, періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці; дбати про здоров`я підлеглих, вживати необхідних заходів до його зміцнення; щомісяця підбивати підсумки стану бойової підготовки, військової дисципліни, внутрішнього порядку, озброєння і техніки; підтримувати внутрішній порядок, організовувати охорону розташування батальйону, перевіряти несення вартової та внутрішньої служб особовим складом батальйону, тощо.

Таким чином, командир 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 являвся начальником за військовим званням та посадою для військовослужбовців ввіреного йому підрозділу.

Згідно контракту про проходження громадянами України військової служби в ДССТ на посадових осіб офіцерського складу (категорія військовослужбовців) укладеного з ОСОБА_4 , останній ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно бере на себе, крім іншого, такі зобов`язання: знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадою, яку обійматиме протягом строку дії контракту, а також особливі обов`язки визначені статутами Збройних сил України; дотримуватися вимог військової дисципліни, визначеного в підрозділах Державної спеціальної служби транспорту, розпорядку дня; не допускати скоєння злочинів та адміністративних правопорушень у тому числі корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень; дотримуватися обмежень, визначених для військовослужбовців законодавством.

Крім цього, ОСОБА_4 відповідно до посадових обов`язків командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 крім іншого, зобов`язаний: підтримувати особовий склад батальйону охорони, озброєння, бойову та іншу техніку у бойовій готовності; керувати розробленням і виконанням плану бойової підготовки батальйону охорони; постійно вдосконалювати свої спеціальні й методичні навички, подавати приклад підлеглим зразковим виконанням військового обов`язку; перевіряти відповідність кандидатів для призначення на вакантні посади рядового, сержантського (старшинського) складу визначеним вимогам до таких посад; щомісяця підбивати підсумки стану бойової підготовки, військової дисципліни, внутрішнього розпорядку, озброєння і техніки; підтримувати внутрішній порядок, організовувати охорону розташування батальйону, перевіряти несення вартової та внутрішньої служб особовим складом батальйону охорони.

За таких обставин, командир 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 при виконанні службових завдань за своєю посадою відповідно до положень до п. 1 примітки ст. 425 КК України являвся військовою службовою особою.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності

Водночас, відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що використання військовослужбовців для виконання завдань, не пов`язаних з військовою службою, забороняється та тягне за собою відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці можуть залучатися до участі у ліквідації наслідків аварій, катастроф, стихійного лиха та в інших окремих випадках лише за рішенням Верховної Ради України.

Разом з тим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.07.2024, ОСОБА_4 , перебуваючи на території Закарпатської області, більш точного місця органом досудового розслідування встановити не вдалося можливим, в порушення вимог ст.ст. 11, 31-33, 101 Статуту, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи незаконність своїх дій та грубо порушуючи порядок проходження військової служби, прийняв рішення про залучення підлеглих військовослужбовців ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до виконання будівельних робіт та облаштування земельної ділянки, що належить останньому ( ОСОБА_4 ), яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер :53:001:0905).

Так, у період з 01.04.2024 по 24.09.2024 оператор-стрілець 2 відділення охорони 1 взводу охорони 5 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_14 відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 виконував обов`язки військової служби поблизу АДРЕСА_5 , міст через річку Тиса.

У період з 01.01.2024 по 24.09.2024 стрілець 2 відділення 1 взводу охорони 5 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_13 відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 виконував обов`язки військової служби поблизу АДРЕСА_5 , міст через річку Тиса.

У період з 26.04.2024 по 24.09.2024 стрілець-номер обслуги 3 відділення охорони 1 взводу охорони 5 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_15 відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 виконував обов`язки військової служби поблизу АДРЕСА_5 , міст через річку Тиса.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , перебуваючи на території Закарпатської області, більш точного місця органом досудового розслідування встановити не вдалося можливим, в порушення вимог ст.ст. 11, 31-33, 101 Статуту, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи незаконність своїх дій та грубо порушуючи порядок проходження військової служби, користуючись службовою владою командира 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , явно виходячи за межі наданих прав та повноважень, у період з 06.07.2024 по 19.09.2024 використовував, залучених до виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану відповідно до бойового розпорядження по охороні критичних об`єктів інфраструктури (мосту), підлеглих йому ( ОСОБА_4 ) військовослужбовців на будівельних роботах на його ( ОСОБА_4 ) приватній земельній ділянці, а саме: солдата ОСОБА_13 у період 06.07.2024, 10.07.2024, 21.08.2024, 22.08.2024, 26.08.2024, 27.08.2024, 29.08.2024, 30.08.2024, 02.09.2024, 03.09.2024, 05.09.2024, 06.09.2024, 09.09.2024, 12.09.2024, 13.09.2024, 17.09.2024, 18.09.2024, 19.09.2024, старшого солдата ОСОБА_14 у період 06.07.2024, 10.07.2024, 21.08.2024, 22.08.2024, 26.08.2024, 27.08.2024, 29.08.2024, 30.08.2024, 02.09.2024, 03.09.2024, 05.09.2024, 06.09.2024, 09.09.2024, 12.09.2024, 13.09.2024, 17.09.2024, 18.09.2024, 19.09.2024 та солдата ОСОБА_15 у період 27.08.2024, 29.08.2024, 30.08.2024, 02.09.2024, 03.09.2024, 05.09.2024, 06.09.2024, 09.09.2024, 12.09.2024, 13.09.2024, 17.09.2024, 18.09.2024, 19.09.2024, що заподіяло істотну шкоду у вигляді невиконання бойового завдання по охороні мосту, підриву військової дисципліни у підрозділі, а також виплату вищезгаданим військовослужбовцям ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 77 381,52 грн грошового забезпечення за нібито виконання останніми обов`язків військової служби відповідно до бойового розпорядження.

Водночас при цьому, підполковник ОСОБА_4 , перевищуючи свої службові повноваження, у період з 08.09.2024 по 13.09.2024 свідомо вводив в оману вищестояще командування військової частини НОМЕР_1 , надаючи рапорти про неможливість направлення особового складу в повному обсязі згідно наданого списку на вакантні посади саперів батальйону розмінування, при цьому, у вищевказаний час, в особистих корисливих інтересах, протиправно залучав солдат ОСОБА_13 , старшого солдата ОСОБА_14 та солдата ОСОБА_15 , до проведення будівельних робіт, на приватній земельній ділянці, що належить останньому ( ОСОБА_4 ), яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер :53:001:0905), хоча вказані військовослужбовці, згідно директиви вищестоящого командування, перебували в списках осіб як такі що повинні прибути 09.09.2024 на пункт збору (Нижні Ворота, Мукачівського р-ну, Закарпатської обл.) з метою подальшого зайняття посад саперів батальйону розмінування.

Цими діями підполковник ОСОБА_4 заподіяв істотну шкоду інтересам військової служби, держави та її обороноздатності, створюючи своїми діями загрозу обороноздатності країни, фактично саботуючи укомплектування підрозділу військовослужбовцями, необхідними для виконання завдань за призначенням, використовуючи останніх в своїх корисливих мотивах не пов`язаних з виконанням службового обов`язку.

За таких обставин ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, перевищення військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі повноважень, що заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження, які зокрема долучені до вказаного клопотання.

23.09.2024 відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, задоволено клопотання слідчого, погодженого з процесуальним керівником, та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у період з 23.09.2024 по 16.11.2024 включно, із можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 242240 грн., які того ж дня було внесено заставодавцем ОСОБА_16 , у зв`язку з чим 23.09.2024 ОСОБА_4 був звільнений з ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)». У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися з Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними у кримінальному провадженні №0000387 від 15.08.2024 року; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну. ОСОБА_4 відповідно до покладених на нього обов`язків, здав свій паспорт для виїзду за кордон.

Однак, в ході досудового розслідування, встановлено, що після внесення застави ОСОБА_4 почав активно вчиняти дії з метою чинення тиску на свідків у кримінальному провадження, можливих свідків у кримінальному провадженні, а також військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із чим останньому 08.11.2024 на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду (справа №308/17938/24, провадження 1-кс/308/6703/24) про зміну запобіжного заходу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави по 16.11.2024 включно.

14.11.2024 керівником Закарпатської спеціалізованої прокуратури досудове розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 21.12.2024 включно.

14.11.2024 підозрювану ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду продовжено до запобіжний захід у вигляді тримання без права внесення застави, до 20.12.2024 включно.

18.12.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у вказаному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 21.02.2025 включно.

18.12.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у вказаному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 16.02.2025 включно.

07.02.2025 стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування які є в розпорядженні сторони обвинувачення та розпочату процедуру ознайомлення з матеріалами кримінального провадження яка станом на теперішній час триває.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 передбачені ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 426-1 КК України, у відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки санкція ч. 5 ст. 426-1 КК України передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а також вказані санкції статей передбачають позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Беручи до уваги всі наведені факти, слід зауважити, що на сьогодні і надалі мають місце обставини, які вказують на наявність декількох ризиків, визначених у ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується; усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_4 задля уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; на даний час вже встановлено факт тиску на свідків у кримінальному провадженні, що детально вище описано; застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою дозволить продовжити, шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином впливати на допитаних свідків та інших військовослужбовців з метою зміни ними показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду; підозрюваний будучи обізнаний про обставини кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, матиме реальну можливість будь-яким чином перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню його обставин та в цілому належному виконанню завдань кримінального провадження, та на даний час вже встановлені такі факти, які вище описані; беручи до уваги, що підозрюваному інкримінуються умисні тяжкі корупційні кримінальні правопорушення, в тому числі досліджуються обставини можливої його причетності до вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати про присутність ризику вчинення ним інших злочинів.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, тому йому попередньо слідчим суддею було обрано такий запобіжний захід та визначено заставу, однак сторона обвинувачення, приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 неналежно виконував обов`язки покладені на нього слідчим суддею ухвалою від 23.09.2024, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час продовжують існувати, та частково знайшли свої підтвердження піч час проведення досудового розслідування, а тому виникла необхідність продовження запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави.

Враховуючи викладені вище обставини, можливо зробити висновок, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, у тому числі застава, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, а тому орган досудового розслідування звертається до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави.

Крім цього, застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків, так як раніше ОСОБА_4 вже було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, що у свою чергу не забезпечило виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі наведеного, слідчий просить продовжити запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у клопотанні, зауваживши на наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні частково заперечила проти задоволення клопотання, з підстав викладених у письмових запереченнях. Вважає, що з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу підозрюваного, разом з продовженням строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявні підстави для визначення застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн. (100 х 3028 грн.), яка в повній мірі відповідає майновому стану підозрюваного, не є завідомо непомірною, здатна забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та відповідає вимогам КПК України. Станом на 07.02.2025 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено, зібрані під час досудового розслідування докази на переконання сторони обвинувачення є достатніми для складання обвинувального акту. Відтак, ризики, про які вказано у клопотанні, зокрема: незаконно перешкоджати кримінальному провадженню та можливість продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється особа - об`єктивно перестали існувати та слідчий не зазначає у який спосіб підозрюваний може вплинути на проведення досудового розслідування на даній стадії, коли досудове розслідування завершене. Свідки у вказаному кримінальному провадженні допитані, відтак, потенційна можливість тиску на них зі сторони підозрюваного для зміни показів не можлива, оскільки будь-яка зміна показів свідків на стадії судового розгляду матиме негативні наслідки для самих свідків у вигляді кримінальної відповідальність. Відтак, зазначення у клопотанні про наявність вказаного ризику є припущенням. Щодо доводів клопотання про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, сторона захисту наголошує, що теоретично можливе вчинення інших кримінальних правопорушень не є предметом досудового розслідування у межах даного кримінального провадження та не може бути обгрунтуванням до застосування тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію захисника ОСОБА_5 , зазначив про позитивну характеристику ОСОБА_4 , наявність відзнак, статус учасника бойових дій, міцні соціальні зв`язки, такий зробив для себе висновки, просив визначити розмір заставию

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав слова своїх захисників, просив визначити розмір застави.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000387, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1, ч.1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 369 КК України.

20.09.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

23.09.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, задоволено клопотання слідчого, погодженого з процесуальним керівником, та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у період з 23.09.2024 по 16.11.2024 включно, із можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

08.11.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду (справа №308/17938/24, провадження 1-кс/308/6703/24) про зміну запобіжного заходу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави по 16.11.2024 включно.

14.11.2024 підозрюваному ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду продовжено до запобіжний захід у вигляді тримання без права внесення застави, до 20.12.2024 включно.

18.12.2024 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 16 лютого 2025 року включно.

07.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст.426-1 КК України.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

П. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За правилами ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім іншого, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу мають бути оцінені в сукупності всі юридично значимі обставини, визначені в ст. 178 КПК України.

Згідно з поданими доказами, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Слідчий суддя бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні зазначається про продовження існування таких ризиків, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Так, усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_4 задля уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; на даний час вже встановлено факт тиску на свідків у кримінальному провадженні, що стало підставою для зміни запобіжного заходу; застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, дозволить продовжити, шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином впливати на допитаних свідків та інших військовослужбовців з метою зміни ними показань про обставини провадження під час судового розгляду; підозрюваний, будучи обізнаний про обставини кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, матиме реальну можливість будь-яким чином перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню його обставин та в цілому належному виконанню завдань кримінального провадження, та на даний час вже встановлені такі факти; підозрюваному інкримінуються умисні тяжкі корупційні кримінальні правопорушення, у наявні обґрунтовані підстави вважати про присутність ризику вчинення ним інших злочинів.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, вчинення кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя враховуючи наведені вище обставини, вважає, що станом на день розгляду клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України.

При цьому, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність обставин, які перешкоджають передачі обвинувального акту до суду до закінчення строку дії попередньої ухвали, вважає доцільним продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування цього обвинуваченого, а також ризик його впливу на інших учасників процесу, або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що й такий запобіжний захід здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший не пов`язаний із позбавленням волі суд не вбачає.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, враховуючи обставини провадження, характер обвинувачення, слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу до вчинення корупційних правопорушень військовими під час воєнного стану, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України підставою для завершення досудового розслідування є визнання зібраних під час досудового розслідування доказів достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, про що прокурор або слідчий, за погодженням прокурора, повідомляє сторону захисту та надає їй доступ до матеріалів досудового розслідування.

07.02.2025 сторону захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Водночас відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.

З огляду на зазначене, слідчий суддя зауважує, що незважаючи на завершення досудового розслідування, воно не є закінченим, оскільки обвинувальний акт ще не направлений до суду, тобто кінцеве процесуальне рішення в цьому кримінальному провадженні не прийняте.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що в даному випадку наявні обставини, які об`єктивно перешкоджають закінченню досудового розслідування у формі звернення з обвинувальним актом до суду до закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що і слугує підставою для продовження строку його дії. За таких обставин, є всі підстави вважати, що відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, може зайняти тривалий час. А тому, слідчий суддя приходить до висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту у вигляді доданих даних про наявність утриманців, відзнаки, участь у ТРО, наявність статусу учасника бойових дій, зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного, на які посилається сторона захисту, не можуть бути безумовними підставами для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно п.3 ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Враховуючи подані докази, слідчий суддя прийшов до переконання про задоволення клопотання слідчого та продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 426-1 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 12 березня 2025 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 13 лютого 2025 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1