Номер провадження: 11-кп/813/961/25
Справа № 947/334/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 20.01.2023 року в кримінальному провадженні №0000946 від 03.12.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

встановив:

оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_8 вироком суду не обирався.

Вироком суду вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

03.12.2022 року, о 13 год 40 хв, у ОСОБА_8 , який знаходився у приміщенні магазину «Сільпо», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, № 1, що належить ТОВ «Сільпо - Фуд», виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_8 , із корисних мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом обману ОСОБА_9 , попросив у останньої мобільний телефон для здійснення нібито телефонного дзвінка. В подальшому ОСОБА_9 , будучи введена в оману, добровільно передала ОСОБА_8 мобільний телефон марки «NOKIA», модель «ТА-1203», ІМЕІ: НОМЕР_1 , в корпусі рожевого кольору, вартістю 799 гривень, з сім - картою оператора «КиївСтар», з абонентським номером НОМЕР_2 , на рахунку якої гроші були відсутні.

Заволодівши шахрайським шляхом вищевказаним майном ОСОБА_8 з місця скоєння правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на суму 799 грн.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності його вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у виді штрафу.

Обвинувачений ОСОБА_8 посилається на те, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки суд не дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та призначив йому несправедливе покарання через його суворість, крім того судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону через його неналежне повідомлення про дату та час судового розгляду обвинувального акту.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

У судовому засіданні обвинуваченому роз`яснено вимоги положень ч.3 ст.479-2 КПК.

Обвинувачений ОСОБА_8 надав згоду на закриття кримінального провадження з підстави п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та клопотання про закриття кримінального провадження; думку прокурора, який просив закрити кримінальне провадження; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи клопотання; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 статті 5 Кримінального Кодексу України регламентує, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Законом №3886-IX внесені зміни у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке мало місце 03.12.2023 року. Матеріальна шкода в даному кримінальному провадженні складає 799 грн.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість майна, з якої настає кримінальна відповідальність за ст.190 КК України, у 2023 році становить - 2684 гривень.

Згідно вироку місцевого суду протиправними діями ОСОБА_8 , які мали місце у 2023 році заподіяна матеріальна шкода потерпілій у розмірі 799 гривень.

За таких обставин у даному кримінальному провадженні вартість майна, яким обвинувачений заволодів шахрайським шляхом, на час вчинення діяння, не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 грн. - станом на 2023 року, отже до цього діяння мають застосуватись положення ст.5 КК України та на теперішній час інкриміновані обвинуваченому дії не підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.2 ст.479-2 КПК за відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.3 ст.479-2 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 - 1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи той факт, що в даному кримінальному провадженні обвинуваченим надана згода на закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, апеляційний суд керується положеннями п.4-1 ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2 КПК.

Відповідно до абз.5 ч.7 ст.284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст.417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Питання про долю речових доказів вирішується апеляційним судом відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

З урахуванням викладеного та враховуючи надання обвинуваченим згоди на закриття провадження, керуючись положеннями п.4-1 ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2, ст.417 КПК, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника та частково задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст.ст. 284, 376, 404, 405, 407, 417, 419, 424, 479-2, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадженняна підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК - задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 20.01.2023 року в кримінальному провадженні №0000946 від 03.12.2022 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.190 КК України - скасувати.

Закрити кримінальне провадження №0000946 від 03.12.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: мобільний телефон марки «NOKIA», модель «ТА-1203», ІМЕІ: НОМЕР_1 , в корпусі рожевого кольору, з сім - картою оператора «КиївСтар», з абонентським номером НОМЕР_2 - вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_9 ; CD-R диск з відеозаписом огляду місця події - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4