ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1751/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/59/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю обвинуваченого - ОСОБА_6

прокурора - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

представника цивільного позивача - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/59/25 за апеляційними скаргами представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_10 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2024 щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_11 15 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_12 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_11 , 5000 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позивних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз, вирішено питання про арешт майна та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 31 грудня 2020 року близько 16 год.00 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «CITROEN» моделі «Berlingo», номерний знак НОМЕР_1 , без пасажирів і без вантажу, рухався проїзною частиною автомобільної дороги «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» зі сторони міста Теребовля Тернопільського району в напрямку міста Чортків Тернопільського району. У зазначений час, назустріч, смугою свого напрямку, рухався технічно справний автомобіль марки «Renault Megane» номерний знак НОМЕР_2 , з двома пасажирами та без вантажу під керуванням ОСОБА_13 .

Під час руху, водій автомобіля «CITROEN» моделі «Berlingo», ОСОБА_6 не був достатньо уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п.2.3 (б,д) ПДР України.

На ділянці автодороги, що розміщена біля повороту на с. Великий Говилів Чортківського району Тернопільської області, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п.п.10.1,16.13 Правил дорожнього руху України, не переконавшись, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній відстані для здійснення такого маневру та перед поворотом ліворуч не дав дороги транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, змінив напрямок свого руху вліво, при цьому виїхав на зустрічну смугу руху. Унаслідок порушення вимог вказаних пунктів Правил, водій ОСОБА_6 не забезпечив безпеку дорожнього руху та на призначеному для зустрічного руху боці дороги допустив зіткнення керованого ним автомобіля «CITROEN» моделі «Berlingo», із зустрічним автомобілем «Renault Megane» під керуванням ОСОБА_13 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального (зовнішнього) кінця лівої ключиці, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної та рваної рани лобової ділянки голови, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог зазначених вище пунктів Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

В апеляції представник цивільного позивача просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову, зокрема, стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_11 170000 грн. моральної коди та на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі 30000 грн.

Посилається на те що суд при визначенні розміру моральної шкоди не врахував засад розумності та справедливості оскільки внаслідок ДТП ОСОБА_11 отримала середної тяжкості тілесні ушкодження у виді закритої черепно- мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому лівої ключиці, закритого перелому куприкової кістки, рваної рани ділянки лобної кістки та спровокований цими травмами фізичний біль турбував її протягом тривалого часу, лікування та реабілітації тривалий більше 4 місяців та супроводжувались обмеженою працездатністю, тривогою, психологічними переживаннями з приводу відновлення здоров"я, змушуючи витрачати власний час і кошти. Спричинення тілесних ушкоджень у вигляді переломів більш як на 4 місяці змінили звичний активний спосіб життя ОСОБА_11 , стаціонарне лікування обмежило у спілкуванні з рідними і близькими у період Різдвяних світ та Нового року, адже ДТП відбулась у переддень останнього та зіпсувало його святкування у колі сім"ї. Крім того, зазначає що потерпілу і досі турбує непоправний наслідок у виді рваної рани лобної частини ділянки голови - рубець на обличчі смугоподібної форми довжиною 5,5 см., який псує вигляд молодої жінки, привертає увагу оточуючих, викликаючи негативні емоції, гнітючі психологічні переживання та щоразу нагадує про пережите. Для того щоб рубець був менш помітним потерпіла постійно користується професійною косметикою з метою його маскування. Вищенаведене впливає на якість її життя, в зв`язку з чим вона змушена докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичного способу життя.

Моральні страждання малолітньої ОСОБА_12 полягають у душевних та моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, яких вона зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї та її батьків, а також у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправним ушкодженням її здоров"я. Момент ДТП викликав у дитини сильний переляк та істерику, яку посилювали переживання за матір ОСОБА_11 , яка із ранами та переломами була госпіталізована до лікарні, а вразлива дитяча психіка досі не дозволяє забути пережите, провокує спогади про ДТП, що супроводжуються плачем та пригніченістю. Вказує на те, що негативні емоції та переживання змінили спосіб життя життєрадісної дитини, яка стала замкнутою, часто потерпає від нічних кошмарів, прокинувшись від яких не може заснути знову.

До теперішнього часу стан здоров"я потерпілої ОСОБА_11 не відновився, внаслідок отриманих травм вона досі відчуває дискомфорт, проходила тривале лікування, зазнала чималого болю, зокрема, через ряд вимушено перенесених болісних процедур, була обмежена у пересуванні, що причинило значну психологічну травму , до того ж малолітня ОСОБА_12 внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого зазнала фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням її здоров"я.

В апеляції захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати, а провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення.

Вважає винним у скоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_13 , який грубо порушив вимоги ПДР, не надав дорогу обвинуваченому, вдвічі перевищив дозволену у населеному пункті швидкість руху, внаслідок чого втратив контроль над автомобілем.

Посилається на помилкову позицію експерта у кримінальному провадженні при виконанні ним висновку додаткової судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-24/7143-ІТ від 19.07.2024 року, в якій він зазначив що водій ОСОБА_13 при умові керування автомобілем з дозволеною швидкістю руху міг загальмувати та не вбачає невідповідності його дій вимогам п.12.3. ПДР України, вказуючи на те що експерт ОСОБА_14 у цьому ж висновку зазначає що в діях водія ОСОБА_13 є невідповідності вимогам п.12.4 та 12.9 ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з аварією.

Обгрунтовує вимоги відсутністю в діях водія ОСОБА_6 порушення вимог п.10.1,16.3 ПДР посилаючись на те що експерт не врахував вимог п 1.4 ПДР України, згідно з яким кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те що інші учасники виконують ці правила, тому обвинувачений безпосередньо перед виконанням маневру-повороту ліворуч розраховував на те, що водій зустрічного автомобіля керує ним з дозволеною швидкістю руху, в зв`язку з чим вважає що в діях обвинуваченого відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Вважає що суд безпідставно стягнув з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз оскільки судом його було звільнено від призначеного покарання за строками давності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника цивільного позивача, який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити з викладених у ній мотивів, заперечив щодо задоволення скарги захисника обвинуваченого, ОСОБА_6 та його захисника, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляції представника потерпілих, прокурора, який просив рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, який пояснив, що при здійсненні маневру повороту ліворуч в напрямку с. Великий Говилів, на великій швидкості в автомобіль під його керуванням, в`їхав автомобіль «Renault Megane», який рухався по зустрічній смузі, водія якого він вважає винуватцем ДТП оскільки останній перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху більше ніж на 40-50км/год., суд обгрунтував його висновок про доведеність його вини у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, показаннями потерпілої, даними, які зафіксовані у документах, висновках експертів, речових доказах.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_11 встановив, що 31.12.2020 була пасажиркою автомобіля Рено Меган, за кермом перебував її чоловік ОСОБА_13 , вони рухалися в напрямку м.Тернопіль з невеликою швидкістю, моменту зіткнення вона не пам`ятає оскільки знаходилась на задньому сидінні автомобіля, внаслідок ДТП їй заподіяно два переломи та ушкодження обличчя, внаслідок якого на ньому залишився непоправний рубець.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.12.2020, суд встановив місце вчинення ДТП, яке знаходиться на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече в с.Мшанець на повороті в с.Великий Говилів, місце розташування транспортних засобів, слідову інформацію, механічні пошкодження автомобілів Сітроен Берлінго та Рено Меган.

З висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 19.01.2021 № СЕ-19/120-21/141-ІТ, суд встановив що кут взаємного розташування поздовжніх осей автомобіля Рено Меган та автомобіля Сітроен Берлінго в первинний момент зіткнення складав величину наближено в межах 140° ±5. Зіткнення автомобілів відбулося у поперечному напрямку відносно елементів проїзної частини дороги М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече на смузі руху в напрямку м. Тернопіль, тобто смузі руху автомобіля Рено.

Також суд проаналізував у вироку висновки судових фототехнічних та автотехнічних експертиз, з яких з"ясував наступне.

Так, при проведенні судової фототехнічної експертизи 17.02.2024 № СЕ-19/120-21/578-ФТ експерт не зміг встановити швидкість руху автомобілів Сітроен та Рено, оскільки пристрій аудіо-, відеоінформації знаходиться в транспортному засобі, який перебував у русі, однак, визначив що з моменту перетину осьової лінії дорожнього руху, тобто від початку виїзду на зустрічну смугу руху транспортним засобом Сітроен Берлінго до моменту зіткнення із транспортним засобом Рено Меган пройшло 2,46 с.

Також не вдалось встановити швидкість з якою рухався автомобіль Сітроен експерту, який виконував судову фототехнічну експертизи 30.04.2021 № СЕ-19/114-21/4250-ФП, в зв`язку з тим, що пристрій з якого ведеться відео фіксація знаходиться в транспортному засобі, який перебуває у русі (динаміці), однак, ним встановлено час, який пройшов від моменту перетину осьової лінії дорожнього руху, тобто від початку виїзду на зустрічну смугу руху автомобіля Сітроен до моменту зіткнення -1,66 с;

З висновку повторної судової фототехнічної експертизи № 389/23-35 від 04.01.2024, яку було призначено судом у зв`язку з тим що дві вищеописані фототехнічні експертизи, які встановили по різному час, та не встановили швидкості руху транспортних засобів згідно з відеозаписом, суд взяв до уваги те, що середня розрахункова швидкість автомобіля Сітроен Берлінго під час виконання повороту перед зіткненням знаходиться в діапазоні 13..16 км/год. Середня розрахункова швидкість автомобіля марки Рено Меган перед зіткненням, знаходиться в діапазоні 90…104 км/год.

З моменту перетину осьової лінії дорожньої розмітки, тобто виїзду на зустрічну смугу руху, автомобілем марки Сітроен до моменту зіткнення транспортних засобів, пройшло 1,9 с до 2,03 с. Місце зіткнення автомобілів знаходиться в смузі руху автомобіля Рено, перед місцем утворення на проїзній частині дороги, за напрямом його руху.

З висновку додаткової судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/120-24/7143-ІТ від 19.07.2024 суду вдалось з`ясувати те, що у даній ДТП в діях водія автомобіля Рено ОСОБА_13 вбачаються невідповідності технічним вимогам п.12.4. 12.9 (б) ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП та у діях водія автомобіля Сітроен ОСОБА_6 вбачаються невідповідності технічним вимогам п.10.1, 16.13 ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП.

У висновку судової авто технічної експертизи від 13.07.2021 № СЕ-19/120-21/7124-ІТ експертом за наслідками проведеного дослідження встановлено що недотримання водієм автомобіля Сітроен вимог п.п.10.1,16.13 ПДР України перебуває в причинно - наслідковому зв`язку з настанням ДТП, що суд також взяв до уваги при ухваленні обвинувального вироку.

Заподіяні ОСОБА_11 внаслідок ДТП тілесні ушкодження та їх тяжкість підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 30 від 10.02.2021, з якого слідує, що в ОСОБА_11 діагностовано закритий перелом акроміального (зовнішнього) кінця лівої ключиці, закриту черепно-мозкову травму-струс головного мозку, а із зовнішніх ушкоджень в ділянці голови відмічено «забійну» рану лобової ділянки. Виявлені у ОСОБА_11 ушкодження у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості. Утворення вказаних травматичних змін від частини салону автомобіля, за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди не виключається.

На думку колегії суддів, вказані докази суд вірно оцінив їх з точки зору належності, допустимості та достатності, в сукупності та взаємозв`язку як такі що повністю підтверджують винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, яке суд правильно кваліфікував за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Перевіряючи доводи захисника про те, що причиною ДТП є грубе порушення вимог ПДР водієм ОСОБА_13 , який маючи об`єктивну можливість зазделегідь виявити автомобіль під керуванням ОСОБА_6 , що здійснював маневр поворот ліворуч та виїхав на його смугу руху, зневажив безпекою дорожнього руху, перевищив допустиму швидкість в населеному пункті та не вжив заходів для її зменшення, створив небезпечну, а потім аварійну обстановку на автодорозі - наїзд на автомобіль під керуванням ОСОБА_6 , а також твердження про те, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 відповідно до вимог п.1.4 ПДР України розраховував на те що водій ОСОБА_13 буде дотримуватись вимог ПДР України колегія суддів вважає що вони не заслуговують на увагу оскільки спростовуються вищенаведеними висновкам експертиз, з яких слідує, що саме у діях водія автомобіля Сітроен ОСОБА_6 вбачаються невідповідності технічним вимогам п.10.1, 16.13 ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП. Також експерт у висновку зазначив, що розглядаючи ДТП, яке мало місце 31.12.2020, з технічної точки зору небезпека для руху створюється тим учасником дорожнього руху, який не має переважне право на проїзд даної ділянки дороги, тому він дійшов до висновку про те, що у цій ДТП водій автомобіля Сітроен ОСОБА_6 , який з моменту виїзду на зустрічну смугу руху (перетину осьової лінії) своїми діями змушував водія ОСОБА_13 зменшити швидкість керованого транспортного засобу аж до його зупинки, чим створив небезпеку для останнього.

Посилання захисника на висновки Верховного Суду про те, що при вирішенні питання про причинно-наслідковий зв`язок між діями водіями та настанням суспільно-небезпечних наслідків ДТП ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку, якщо такої можливості не було і встановлено що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається, колегія суддів вважає такими що не стосуються даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій ОСОБА_13 , хоч і перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху, однак, керував автомобілем, перебуваючи на своїй смузі руху та у жодному з висновків експертів не зазначено про те, що він створив своїми діями аварійну ситуацію для водія автомобіля Сітроен ОСОБА_6 . Зазначення у висновку експерта наявності причинно-наслідкового зв`язку між порушенням водієм автомобіля Рено ОСОБА_13 вимог п.12.4 та 12.9 б ПДР України та настанням ДТП колегія суддів не вважає таким, що підтверджує також його вину у дорожньо-транспортній пригоді оскільки винуватість особи встановлюється за наслідками розгляду щодо особи обвинувального акту у суді, однак ОСОБА_13 органом досудового розслідування ні підозри ні обвинувачення висунуто не було. Окрім того, навіть за підтвердження вказаних обставин вина водія ОСОБА_6 у скоєнні ДТП не спростовується.

Не заслуговують на увагу й твердження захисника щодо безпідставного стягнення судом з обвинуваченого в дохід держави витрати на залучення експертів оскільки вказані витрати не стягуються судом у випадку звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строками давності, в даному випадку оскільки ОСОБА_6 не надав своєї згоди на таке звільнення, суд вірно при звільненні його від призначеного покарання стягнув ці витрати.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушеннями наслідків, а також те, що обвинувачений вину у вчиненні правопорушень не визнав, раніше не судимий, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, думку потерпілої щодо призначення його суворого покарання, не відшкодування заподіяної шкоди та визначив його у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, яке колегія суддів вважає, що таким що відповідає вимогам закону оскільки за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України. Підстав вважати, що таке покарання є несправедливим через м`якість чи суворість немає.

Також суд вірно звільнив обвинуваченого від призначеного покарання у зв"язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, визначених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України оскільки подія ДТП мала місце 31.12.2020 на час судового розгляду сплинув передбачений строк трьохрічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності з моменту вчинення кримінального правопорушення, перебіг строку давності не переривався та не зупинявся, однак, оскільки згода обвинуваченого на звільнення його відповідальності була відсутня, вірно звільнив ОСОБА_6 від призначеного покарання у відповідності до вимог ч.5 ст.74 КК України.

Перевіряючи доводи представника потерпілих щодо неправильного визначення розміру заподіяної обвинуваченим потерпілим моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_6 моральної шкоди завданої ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд виходив з вимог ст. 23 ЦК України, ст.1167 ЦК України , п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та прийшов до висновку, що діями обвинуваченого цивільному позивачу ОСОБА_11 та її малолітній доньці ОСОБА_12 завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а саме: фізичному болю, емоційному стресі, яких вони зазнали у зв`язку із спричиненням тілесних ушкоджень, а також враховував тривалість лікування, малолітній вік ОСОБА_12 , необхідність звернення до суду за захистом, в зв`язку із чим ними понесено додаткові затрати та моральні переживання, докладено додаткові зусилля для поновлення своїх прав. Відтак, суд вважав, що розумним та достатнім відшкодуванням моральної шкоди є сума у розмірі 15 000 грн. моральної шкоди в користь ОСОБА_11 та 5000 грн. в користь ОСОБА_12 .

Однак, колегія суддів вважає що при визначенні її розміру місцевим судом не дотримано засад розумності та справедливості суд не в повній мірі врахував характер та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та стан здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів виходить із засад розумності, виваженості та справедливості оскільки внаслідок ДТП ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження середного ступеня тяжкості у виді закритої черепно мозкової травми, стусу головного мозку, закритого перелому лівої ключиці, закритого перелому куприкової кістки, рваної рани ділянки лобної кістки та спровокований цими травмами фізичний біль турбував її протягом тривалого часу, лікування та реабілітації тривалий більше 4 місяців та супроводжувались обмеженою працездатністю, тривогою, психологічними переживаннями з приводу відновлення здоров"я, змушуючи витрачати власний час і кошти. Спричинення тілесних ушкоджень у вигляді переломів більш як на 4 місяці змінили звичний активний спсіб життя ОСОБА_11 , стаціонарне лікування обмежило у спілкуванні з рідними і близькими у період Різдвяних світ та Нового року адже ДТП вібулась у переддень останнього та зіпсувало його святкування у колі сім"ї. А також те, що потерпілу і досі турбує непоправний наслідок у виді рваної рани лобної частини ділянки голови - рубець на обличчі смугоподібної форми довжиною 5,5 см., який псує вигляд молодої жінки, привертає увагу оточуючих, викликаючи негативні емоції, гнітючі психологічні переживання та щоразу нагадує про пережите, для того щоб він був менш помітним потерпіла постійно користується професійною косметикою з метою його маскування, вищенаведене впливає на якість її життя, в зв`язку з чим вона змушена докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичного способу життя, до теперішнього часу стан здоров"я потерпілої ОСОБА_11 не відновився, внаслідок отриманих травм вона досі відчуває дискомфорт, проходила тривале лікування, зазнала чималого болю, зокрема, через ряд вимушено перенесених болісних процедур, була обмежена у пересуванні, що причинило значну психологічну травму

Моральні страждання малолітньої ОСОБА_15 полягають у душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та її батьків, а також у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправним ушкодженням її здоров"я, момент ДТП викликав у дитини сильний переляк та істерику, яку посилювали переживання за матір ОСОБА_11 , яка із ранами та переломами була госпіталізована до лікарні, вразлива дитяча психіка досі не дозволяє забути пережите, провокує спогади про ДТП, що супроводжуються плачем та пригніченістю, негативні емоції та переживання змінили спосіб життя життєрадісної дитини, яка стала замкнутою, часто потерпає від нічних кошмарів, прокинувшись від яких не може заснути знову. З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає що слід збільшити відшкодування стягнутого судом розміру моральної шкоди з обвинуваченого на користь ОСОБА_11 до 100 000 грн. та на користь ОСОБА_12 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_11 , до 10000 грн.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 слід відмовити, а апеляційну скаргу представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 - задовольнити частково шляхом зміни вироку місцевого суду в частині вирішення питання про стягнення моральної шкоди. В решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 417, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково .

Вирок Теребовлянського районного суду від 29 жовтня 2024 щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України змінити в частині стягнення моральної шкоди.

Збільшити розмір стягнутої з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_11 моральної шкоди до 100 000(ста тисяч) грн.

Збільшити розмір стягнутої з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_12 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_11 , моральної шкоди до 10000(десяти тисяч) грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції .

Головуючий

Судді