ЄУН справи: 336/8653/24
Номер провадження: 1-кп/336/671/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001003 від 22.05.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище Димитрове м.Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, який отримав середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не засуджений,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2024 р., приблизно о 16.20 год., водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «ГАЗ 330200», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по другорядній дорозі проїзній частині вул.Карпенко-Карого зі сторони вул.Тверської в напрямку автодороги Харків-Сімферополь в м.Запоріжжі. При цьому швидкість руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_8 складала не менше 60 км/год, що перевищує максимально дозволену на даній ділянці швидкість руху 50 км/год.

В цей час, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_2 , здійснював рух по головній дорозі проїзній частині вул.Виробничої зі сторони вул.Харчової в напрямку вул.Магістральної в м.Запоріжжі.

Водій ОСОБА_8 , наближаючись до нерегульованого перехрестя вул.Виробничої та вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі, маючи об`єктивну можливість виявити для себе: дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, конструкцію нерегульованого перехрестя, рух по головній дорозі автомобіля «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_2 , та відповідно, надати перевагу в русі водію ОСОБА_5 , вказаних заходів не прийняв.

Рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху, натомість ОСОБА_8 , діючи в порушення вимог п.п.12.4, 12.9 б/, 16.3, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких: п.12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; п.12.9 водієві забороняється б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил; п.16.3 у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещувальній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів; п.16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, продовжив подальший рух, внаслідок чого виїхав на вищевказане перехрестя вул.Виробничої та вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі, де допустив зіткнення передньої частини керованого ним автомобіля «ГАЗ 330200», р.н. НОМЕР_1 , з лівою боковою частиною автомобіля «ВАЗ2106», р.н. НОМЕР_2 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля «ВАЗ 2106», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді:

закрита травма живота з травматичним розривом лівого купола діафрагми, евісцерацією органів черевної порожнини в ліву плевральну порожнину, розривом селезінки з подальшою спленектомією (за даними представленої медичної документації, проведеного оперативного втручання лапаратомії від 30.05.2024 р.) у ОСОБА_5 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя;

закрита травма грудної клітки у вигляді перелому 4-7 ребер зліва з розвитком лівобічного пневмотороксу (скупчення повітря в плевральній порожнині) (за даними представленої медичної документації, проведеного оперативного втручання торакоцентез зліва, дренування плевральної порожнини за Бюлау від 22.05.2024 р.) у ОСОБА_5 кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день;

закритий перелом правої плечової кістки (за даними представленої медичної документації, проведеного оперативного втручання закрита репозиція, МОС правої плечової кістки від 12.06.2024 р.) у ОСОБА_5 кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день;

синці в області лівого стегна, правого стегна з розповсюдженням на ділянки правого колінного суглобу та правої гомілки, садна в області лівого колінного суглобу, садна м`яких тканин обличчя (більш детальна локалізація в наданій медичній документації не вказана) у ОСОБА_5 кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину визнав та пояснив, що дійсно 22 травня 2024 р. близько 16.00 год. керував автомобілем «ГАЗ 330200», з реєстраційним номером НОМЕР_1 . Рухався з дозволеною швидкістю по другорядній дорозі, де не звернув уваги на дорожній знак «Дати дорогу», виїхав на перехрестя та скоїв зіткнення з транспортним засобом, яким керував потерпілий. Після дорожньо-транспорнтої пригоди викликав швидку, перебував у шоковому стані. Допомогу потерпілому надавали сторонні люди. У вчиненому розкаюється.

Вивчивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні описаного вище кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 22 травня 2024 р. близько 16.00 год. керував автомобілем «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_2 , рухався по головній дорозі проїздній частині вул.Виробничої в м.Запоріжжі, відчув удар в ліві двері з боку водія і від отриманих від зіткнення травм втратив свідомість, до тями прийшов наступного дня вже в лікарні. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий тривалий час вимушений був проходити лікування, не мав можливості повноцінно виконувати свої обов`язки за місцем роботи. Після вчинення злочину обвинувачений взагалі не відшкодовував йому спричинену шкоду.

Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 (а.с.142-146), потерпілий надав свідчення аналогічні наданим під час судового розгляду.

ОСОБА_9 під час допиту в судовому засіданні надав свідчення про те, що 22.05.2024 р. перебував у якості пасажира в автомобілі ВАЗ, яким керував ОСОБА_5 . Рухались по головній дорозі по вул.Виробничій, в цей час на нерегульованому перехресті в їх автомобіль в`їхав автомобіль Газель. Коли свідок прийшов до тями, поруч були люди, які надавали допомогу.

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 , на місці події, розповів про обставини ДТП, яка сталась 22.05.2024 р. (а.с.151-155).

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що 22.05.2024 р. приблизно о 16.20 год., керуючи автомобілем «RENAULT SCENIC», р.н. НОМЕР_3 , здійснював рух по вул.Карпенка-Карого зі сторони автодороги Харків-Сімферополь. У керованому ним транспортному засобі знаходилась дружина ОСОБА_11 . Наближаючись до нерегульованого перехрестя вул.К.-Карого та вул.Виробничої, свідок зупинив керований ним автомобіль перед перехрестям, оскільки вул.Виробнича є головного дорогою на цьому перехресті. ОСОБА_10 побачив, що по вул.Виробничій зі сторони Харчової в напрямку вул.Магістральної рухається автомобіль «ВАЗ» зі швидкістю близько 50 км/год. В той же час по вул.К.-Карого у зустрічному для ОСОБА_10 напрямку з перевищенням швидкості рухався автомобіль «ГАЗель». Далі обидва транспортні засоби без зупинки виїхали на перехрестя, де відбулося зіткнення.

Покази ОСОБА_10 під час проведення слідчого експеримента за його участю, узгожуються з тими, які він надав під час судового розгляду (а.с.156-160).

Згідно розписки від 22.05.2024 р. (а.с.108), автомобіль «RENAULT SCENIC», р.н. НОМЕР_3 , був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 .

ОСОБА_11 під час допиту в суді пояснила, що знаходилась в автомобілі «RENAULT SCENIC», яким керував її чоловік ОСОБА_10 . Щодо обставин ДТП надала свідчення аналогічні показам свідка ОСОБА_10

22.05.2024 р. було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, про що складено протокол (а.с.92-96) зі схемою до нього (а.с.97) та фототаблицями (а.с.98-107).

Постановою від 22.05.2024 р. автомобіль «ГАЗ-2203», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та залишений на відповідальному зберіганні на території майданчика тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області (а.с.109-110).

Постановою від 22.05.2024 р. автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та залишений на відповідальному зберіганні на території майданчика тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області (а.с.111-112).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.05.2024 р. (а.с.113-114), накладено арешт на автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.05.2024 р. (а.с.115-116), накладено арешт на автомобіль «ГАЗ-2203», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_12 .

Згідно бази даних ІКС ІПНП 22.05.2024 р. до відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП в Запорізькій області за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце на автодорозі по вул.Карпенка-Карого в м.Запоріжжі надійшли повідомлення: о 16:18 від ОСОБА_8 ; о 16:20 від диспетчера ШМД № 31; о 16:22 від ОСОБА_10 (а.с.117).

Відповідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/9812-ІТ від 24.07.2024 р. (а.с.120-130), на момент експертного дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля ГАЗ-2203 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) знаходяться у працездатному стані, а ходова частина у непрацездатному стані.

З висновку експерта № СЕ-19/108-24/9831-ІТ від 06.08.2024 р. (а.с.132-141) встановлено, що на момент експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ-2106 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) знаходиться у працездатному стані, а ходова частина та рульове керування даного транспортного засобу у непрацездатному стані.

Відповідно висновку № СЕ-19/108-24/12168-ІТ від 21.08.2024 р. (а.с.174-181), у цій дорожньо-транспортній ситуації: водій автомобіля ВАЗ-2106 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п.12.3 ПДР; водій автомобіля ГАЗ-2203 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 повинен був діяти згідно з технічними вимогами пп.12.4, 12.9б), 16.3, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») ПДР. Водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_5 з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем ГАЗ-2203, під керуванням водія ОСОБА_8 , застосуванням гальмування. Водій автомобіля ГАЗ-2203 ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ-2106 під керуванням водія ОСОБА_5 , виконавши вимоги п.16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дороги») ПДР. У діях водія ВАЗ-2106 ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР, які б з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. У діях водія автомобіля ГАЗ-2203 ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.16.11 та розділу 33 (дорожній знак «Дати дорогу») ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із настанням події ДТП. У діях водія автомобіля ГАЗ-2203 ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.16.3, 12.4, 12.9б) ПДР, які з технічної точки зору не перебувають у причинному зв`язку із настанням події ДТП.

Згідно висновку експерта № 970п (а.с.147-150), закрита травма живота з травматичним розривом лівого купола діафрагми, евісцерацією органів черевної порожнини в ліву плевральну порожнину, розривом селезінки з подальшою спленектомією (за даними представленої медичної документації, проведеного оперативного втручання лапаратомії від 30.05.2024 р.) у ОСОБА_5 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя. Закрита травма грудної клітки у вигляді перелому 4-7 ребер зліва з розвитком лівобічного пневмотороксу (скупчення повітря в плевральній порожнині) (за даними представленої медичної документації, проведеного оперативного втручання торакоцентез зліва, дренування плевральної порожнини за Бюлау від 22.05.2024 р.) у ОСОБА_5 кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Закритий перелом правої плечової кістки (за даними представленої медичної документації, проведеного оперативного втручання закрита репозиція, МОС правої плечової кістки від 12.06.2024 р.) у ОСОБА_5 кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Синці в області лівого стегна, правого стегна з розповсюдженням на ділянки правого колінного суглобу та правої гомілки, садна в області лівого колінного суглобу, садна м`яких тканин обличчя (більш детальна локалізація в наданій медичній документації не вказана) у ОСОБА_5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Досліджені судом наведені докази узгоджуються між собою, стосуються події злочину, отримані у встановленому законом порядку, є належними, допустимими та такими, що в своїй сукупності послідовно і логічно підтверджують встановлені судом обставини вчинення злочину, які підлягають доказуванню, та винуватість ОСОБА_8 у його вчиненні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який віднесений до категорії тяжких.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

ОСОБА_8 має постійне місце проживання, мешкає разом з матір`ю, не одружений, не працевлаштований, раніше не судимий.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який скоїв необережний злочин, раніше не судимий, його вік, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання, у виді позбавлення волі з випробувальним терміном, тобто із застосування до нього положень ст. 75 КК України, із застосуванням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.

23.09.2024 р. ОСОБА_5 подав цивільний позов у кримінальному провадженні, в якому просив стягнути з ОСОБА_8 на його користь 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті злочинних дій ОСОБА_8 він втратив значний час більше 3-х місяців на лікування тілесних ушкоджень. Болісні відчуття після отриманих у ДТП травм продовжують відчуватись. Видалення постраждалої селезінки змінило спосіб життя, численні переломи позбавили можливості для підтримання організму у постійній фізичній формі. Крім того, він не має можливості повноцінно вести домашнє господарство та повноцінно доглядати за престарілою матір`ю, підтримувати її матеріально. На цей час права нога позивача нормально не функціонує. Весь цей час позивач був вимушений змінити свій звичний розпорядок життя, витрачати багато часу на лікування.

В судовому засіданні ОСОБА_5 зазначив, що підтримує позов, просить задовольнити позовні вимоги.

Обвинувачений заявлений цивільний позов визнав частково.

При вирішенні цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як слідує зі змісту ч.3 ст. 374 КПК України, суд в мотивувальній частині ухваленого вироку повинен навести докази на підтвердження доведеності обставин, визначених в ст. 91 КПК України, мотиви їх оцінки й зазначити підстави для задоволення цивільного позову.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності і справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Крім цього, у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації , а крім того у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.

Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

Вирішуючи питання, що пов`язані з розміром відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, суд керується принципами умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування.

З урахуванням викладених вище фактичних обставин справи суд встановив, що в результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілому дійсно була завдана моральна шкода, оскільки він переніс душевні страждання, пов`язані з болем від отриманих травм, тривалим лікуванням та змінами в повсякденному житті.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про те, що необхідним і достатнім та поновлення прав потерпілого є відшкодування заподіяної моральної шкоди у сумі 300 000,00 грн.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертиз, суд прийшов до висновку, що на підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 5300,96 грн. (а.с.119), 5300,96 грн. (а.с.131), 6058,24 грн. (а.с.173), що разом складає 16660,16 грн.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.05.2024 року, відносно транспортних засобів.

Запобіжний захід обвинуваченому не обрався.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий) моральну шкоду в сумі 300 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 16660,16 гривень.

Скасувати арешт транспортного засобу «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_4 », який належить ОСОБА_5 , та переданий на відповідальне до майданчика тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.05.2024 року № 334/4222/24, провадження № 1-кс/334/1277/2024.

Скасувати арешт транспортного засобу «ГАЗ-2203», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , та переданий на відповідальне до майданчика тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.05.2024 року № 334/4222/24, провадження № 1-кс/334/1279/2024.

Речові докази:

автомобіль «ГАЗ-2203», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання на територію майданчика тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області, повернути власнику ОСОБА_12 ;

автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_5 , переданий на зберігання на територію майданчика тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області, повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1