Справа № 601/1219/22
Провадження №1-кп/601/12/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 18.05.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розтоки Кременецького району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою-спеціальною освітою, який не має на утриманні малолітніх чи не повнолітніх дітей, не депутата, раніше судимого,

- вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.02.1999 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 141, ст. 44 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 08.11.2000 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 215-3, ст. 43 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі;

- вороком Летичівського районного суду Хмельницької області від 20.01.2006 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років 9 місяців 27 днів позбавлення волі;

- вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 05.02.2013 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 05.02.2013 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років 10 місяців 10 днів позбавлення волі. На підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.05.2019 ч.3 ст.82 КПК України замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі (09 місяців 12 днів) більш м`яким покаранням у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт;

-13.05.2020 обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000194 від 19.04.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, направлено до Тернопільського міськрайонного суду,

-28.05.2020 обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000890 від 06.04.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, направлено до Кременецького районного суду;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

На адресу Кременецького районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт, з якого вбачається що 24.02.2022 Верховною радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, враховуючи зміни, внесені Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 15 год. 00 хв. 11 травня 2022 року ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , в якому мешкав на той час, що на праві власності зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливі мотиви, знайшов ключі до навісних замків підвального приміщення даного будинку. Після цього у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Надалі, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_3 шляхом підбору ключа до навісних замків вхідних дверей підсобного приміщення, що розташоване за вищевказаною адресою, проник всередину даного приміщення, яке належить ОСОБА_5 , де побачив металеві лещата з металевим столом та деревообробний металевий станок. Проте, усвідомлюючи обмежені можливості фізіології власного організму, щоб винести самому вказане майно, останній, з метою власного збагачення, увійшов у довіру до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_4 , яких попросив допомогти винести із вказаного підсобного приміщення металеві лещата з металевим столом та деревообробний металевий станок, запевнивши останніх, що дані речі належать йому.

Після цього, приблизно о 16 год. 00 хв. 11 травня 2022 року ОСОБА_3 , зайшов повторно у підсобне приміщення за адресою АДРЕСА_1 та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що його дії є таємними для інших осіб, умисно, повторно таємно, за допомогою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виніс з приміщення металеві лещата з металевим столом та деревообробний металевий станок, та в подальшому покинув територію даного домоволодіння з вище вказаним майном, маючи таким чином можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 821,60 гривень.

Отже, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням у інше приміщення, вчиненому в період воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за вищевказаним епізодом стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України стосовно ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку із декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжок, оскільки 09.08.2024 набрав чинності Закон України, яким крадіжки на суму, що не перевищують 3028 грн. віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечив щодо закриття кримінального провадження відносно нього за ч.4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Просив задовольнити клопотання прокурора.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, потерпілу, суд приходить до таких висновків.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Верховний Суд в постанові від 7 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21 (провадження №51-2555кмо24) вказав, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 грн.

Отже, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто - 3028 грн.

З викладеного вбачається, що втратила чинність норма закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, а саме розмір крадіжки 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто - 302,80 грн., яка діяла до 09.08.2024.

Отже, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 інкримінується вчинення крадіжки на суму 821,60 грн., що становить менше 3028 грн., його дії кваліфіковано за ч. 4 ст.185 КК України.

За таких обставин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 18.05.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, слід закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі наведеного, керуючись ст. 284, 369, 371, 372, 395, 479-2 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 18.05.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали складено та підписано 10 березня 2025 року.

Головуючий: