Справа № 522/52/25
Провадження по справі № 1-кс/522/164/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

07 січня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000083 від 09.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000083 від 09.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В провадження слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 було розподілено клопотання про арешт майна за номером справи № 522/52/25, провадження по справам № 1-кс/522/164/25, 1-кс/522/165/25.

Під час проведення судового засідання 07.01.2025 року вказані клопотання слідчого за згодою учасників судового процесу були об`єднанні в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру справи №522/52/25, номер провадження 1-кс/522/164/25.

В ході досудового розслідування встановлено, що що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , входить до групи осіб які вчиняють протиправні дії на користь держави агресора з метою зміни меж території і державного кордону України.

Так, встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.07.2024 на власну банківську картку НОМЕР_1 «Універсал Банку» через невстановлений обмінний сервіс криптовалютної біржі WhiteBit отримав грошові кошти в сумі 6130 грн. від невстановленої особи яка причетна до фінансування РПД на території України. В той же час, встановлено, що ОСОБА_7 на прохання свого товариша ОСОБА_6 , надав останньому данні своєї банківської картки для отримання вказаних коштів, які в тойже час за вказівкою ОСОБА_6 перевів на картку НОМЕР_2 у сумі 5500 грн., а залишок залишив собі. Таким чином, до вказаного злочину можливо причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовує мобільний номер телефону НОМЕР_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що належить громадянину України ОСОБА_8 . Також, встановлено, що ОСОБА_6 здійснює збір та передачу службової інформації невстановленим співробітникам правоохоронних органів РФ.

У зв`язку з викладеними обставинами, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 проведено обшук 06.01.2025, у період з 14:26 год до 16-17 год. 06.01.2025, нерухомого майна яке належить ОСОБА_8 , за яким проживає ОСОБА_6 та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено:

- коробку від телефона Samsung Galaxy A05S;

- картхолдер від картки за номером телефону НОМЕР_4 ;

- пакет від картки НОМЕР_5 ;

- пакеті від картки НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (номер НОМЕР_7 )

- картка Альфа-Банк № НОМЕР_8 ;

- картка банку з номером НОМЕР_9 ;

- картка Альфа-Банку № НОМЕР_10 ;

- картка Ощадбанку № НОМЕР_11 ;

- картка «UkrSib Bank» № НОМЕР_12 ;

- картхолдер м.т. НОМЕР_4 ;

- водійське посвідчення на імя ОСОБА_6 № НОМЕР_13 ;

- паспорт громадянина України ОСОБА_6 НОМЕР_14 ;

- службове посвідчення співробітника СБУ № НОМЕР_15 ;

- мобільний телефон LG Q7 s/n/ 910 CQAS0248296, м.т. НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон Xiaomi синього кольору у чорному чохлі;

- мобільний телефон Samsung Galaxy AO5S IMEI 1: НОМЕР_16 , IMEI2: НОМЕР_17 , м.т. НОМЕР_5 ;

- жетон з номером НОМЕР_18 ;

- електронний пропуск чорного кольору.

Таким чином, вищевказані предмети і документи мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані, самостійно і в сукупності, як докази вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені речі, предмети та документи мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

А тому, слідчий звернувся до суду з клопотаннями про накладення арешту на зазначене майно.

Позиція учасників судового розгляду.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити клопотання, з наведених в ньому підстав.

Власник майна (підозрюваний) ОСОБА_6 та його захисники в судовому засіданні заперечували проти накладення арешту на паспорт, водійське посвідчення. А також заперечували проти накладення арешту на мобільні телефони марки Самсунг, Сяомі, оскільки вказані мобільні телефони не належать підозрюваному, а тому ці предмети не мають жодного значення для досудового розслідування.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки учасників кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання слідчого встановлено, що в провадженні УСБУ в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000083 від 09.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

06.01.2025, в ході проведення обшуку нерухомого майна яке належить ОСОБА_8 , за яким проживає ОСОБА_6 та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: ькоробку від телефона Samsung Galaxy A05S; картхолдер від картки за номером телефону НОМЕР_4 ; пакет від картки НОМЕР_5 ; пакеті від картки НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (номер НОМЕР_7 ); картка Альфа-Банк № НОМЕР_8 ; картка банку з номером НОМЕР_9 ; картка Альфа-Банку № НОМЕР_10 ; картка Ощадбанку № НОМЕР_11 ; картка «UkrSib Bank» № НОМЕР_12 ; картхолдер м.т. НОМЕР_4 ; службове посвідчення співробітника НОМЕР_19 ; мобільний телефон LG Q7 s/n/ 910 CQAS0248296, м.т. НОМЕР_3 ; мобільний телефон Samsung Galaxy AO5S IMEI 1: НОМЕР_16 , IMEI2: НОМЕР_17 , м.т. НОМЕР_5 ; жетон з номером Б-021399; електронний пропуск чорного кольору.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, майно, вилучене 06.01.2025 року під час проведення огляду, а саме мобільні телефони, картхолдери, жетон, електронний пропуск, банківські картки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, тому мають значення речових доказів у кримінальному провадженні. Зважаючи на те, що у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, вважаю за необхідне на даному етапі досудового розслідування необхідно накласти арешт на вказане в клопотанні майно з метою дослідження вказаних речових доказів, а інше майно може підлягати конфіскації.

Окрім цього, вилучені мобільні телефони можуть містити в собі інформацію, переписки в менеджерах, поштовій скринці, а тому підлягають дослідженню органом досудового розслідування.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання в цій частині та накладення арешту на майно.

Щодо накладення арешту на інше майно.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги ч.2 ст.171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на паспорт.

Окрім цього, слідчий в своєму клопотанні повинен чітко зазначити що вилучений документ відповідає критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України, наприклад є речовим доказом та накладення арешту є необхідним для його збереження.

У урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Більш того, на переконання слідчого судді, ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначений в клопотанні паспорт, водійське посвідчення не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За таких обставин, вимоги клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно в цій частині, слід визнати необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в іншій частині, а саме щодо накладення арешту на водійське посвідчення на імя ОСОБА_6 № НОМЕР_13 ; паспорт громадянина України ОСОБА_6 НОМЕР_14 , оскільки слідчий в судовому засіданні та в клопотанні не достатньо обґрунтували підстави для накладення арешту на зазначене майно та застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до порушення прав власника вказаного майна.

Керуючись ст. ст. 167-173, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку нерухомого майна яке належить ОСОБА_8 , за яким проживає ОСОБА_6 та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який було проведено слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 06.01.2025, в ході якого вилучено предмети і документи, які мають значення для досудового розслідування, а саме на:

- коробку від телефона Samsung Galaxy A05S;

- картхолдер від картки за номером телефону НОМЕР_4 ;

- пакет від картки НОМЕР_5 ;

- пакеті від картки НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (номер НОМЕР_7 );

- картка Альфа-Банк № НОМЕР_8 ;

- картка банку з номером НОМЕР_9 ;

- картка Альфа-Банку № НОМЕР_10 ;

- картка Ощадбанку № НОМЕР_11 ;

- картка «UkrSib Bank» № НОМЕР_12 ;

- картхолдер м.т. НОМЕР_4 ;

- службове посвідчення співробітника СБУ № НОМЕР_15 ;

- мобільний телефон LG Q7 s/n/ 910 CQAS0248296, м.т. НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон Xiaomi синього кольору у чорному чохлі;

- мобільний телефон Samsung Galaxy AO5S IMEI 1: НОМЕР_16 , IMEI2: НОМЕР_17 , м.т. НОМЕР_5 ;

- жетон з номером НОМЕР_18 ;

- електронний пропуск чорного кольору.

В частині накладення арешту на - водійське посвідчення на імя ОСОБА_6 № НОМЕР_13 , паспорт громадянина України ОСОБА_6 НОМЕР_14 , відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді, зобов`язавши слідчого повернути вказаний документ власнику.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 10.01.2025 року о 10:30 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_9