Сарненський районний суд
Справа № 572/632/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника КП «ОПЛ с.Орлівка» - ОСОБА_5

особи, відносно якої вирішується питання продовження застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6

розглянувши в м.Сарни у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні №1-в-252/25/572/632/25 заяву голови спец ЛКК Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка» Рівненської обласної ради про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Сарненського районного суду Рівненської області надійшла заява голови спец ЛКК Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка» Рівненської обласної ради про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Подана заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, зі стабільним дефектом. Ухвалою суду відносно останнього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, який в подальшому за рішенням суду змінений на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На даний час ОСОБА_6 продовжує хворіти, в результаті проведеного лікування і комплексу реабілітаційно-лікувальних заходів у клінічній картині захворювання не спостерігається достатньої стабілізації психічного стану хворого : останній доступний розмовному контакту формально, малослівний; судження не завжди послідовні, орієнтований достатньо, мислення сповільнене за темпом, непослідовне, з елементами зісковзування, розірваності; розлади сприйняття заперечує, увага виснажлива; емоційно сплощений, монотонний, вольові процеси послаблені, коло інтересів збіднене, критика до свого стану, скоєного правопорушення формальна.

Враховуючи стан хворого, комісія дійшла висновку, що ОСОБА_6 на даний час потребує продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу із звичайним наглядом до 6 місяців.

В судовому засіданні представник лікувального закладу заяву підтримала, дала пояснення відповідно до її змісту, додавши, що пацієнт за своїм психічним станом не зможе вирішувати свої побутово-соціальні питання, у останнього відсутні соціальні зв`язки, а тому враховуючи також стан здоров`я ОСОБА_6 , є необхідним продовжувати його лікування.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву КП, зазначає, що заява не підлягає до задоволення, оскільки на даний час діяння, за вчинення якого щодо ОСОБА_6 застосовані судом примусові заходи медичного характеру, декриміналізоване, через що відсутні правовів підстави для продовження примусового лікування.

Захисник в судовому засіданні підтримав позицію прокурора, просить припинити примусові заходи медичного характеру щодо підзахисного.

ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечень щодо заяви КП не висловив, однак, просив врахувати, що має житло.

Заслухавши в судовому засіданні учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Нетішинськогог міського суду Хмельницької області від 08 червня 2023 року відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року застосований судом щодо ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі посиленим наглядом змінено на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом терміном на 6 місяців.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів відносно особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №51 від 23 січня 2025 року ОСОБА_6 страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, зі стабільним дефектом.

В результаті проведеного лікування і комплексу реабілітаційно-лікувальних заходів в клінічній картині захворювання не спостерігається стабілізація психічного стану хворого.

За висновком комісії у зв`язку із недостатністю критичного ставлення до свого стану та скоєного суспільно-небезпечного діяння, нестабільністю психічного стану, ОСОБА_6 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Також частинами 2, 3 статті 514 КПК України визначено, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок зміни у стані її здоров`я відпала потреба у раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 КК України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається акт комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Крім цього, відповідно до ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» - продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або зміну застосування такого заходу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише за наявності підстав, протягом часу, за яким було проведено госпіталізацію; у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад шість місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр) повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд може продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

Частиною 3 статті 95 КК України визначено, що у разі припинення застосування примусових заходів медичного характеру через змінення психічного стану особи на краще, суд може передати її на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність у стані ОСОБА_6 позитивної динаміки від проведеного лікування, суд вважає, що на даний час за своїм психічним станом останній дійсно потребує лікування.

Однак, в даному випадку щодо ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру, які, відповідно до п.1 ч.1 ст.93 КК України можуть бути застосовані судом виключно до осіб які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX , який набрав чинності 9 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме - перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту ухвали Нетішинського міського суду від 08 червня 2023 року вбачається, що в межах вказаного кримінального провадження Васьківському інкриміновано заволодіння майном на суму 753 грн. 97 коп.

Суспільно-небезпечне діяння, за яке щодо ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру, вчинено у 2023 році.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., відповідно розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України у 2023 році становив 2684 грн. (1342 * 2 = 2684).

Згідно ухвали Нетішинського міського суду від 08 червня 2023 року, вартість викраденого ОСОБА_6 майна становить суму у 753 грн. 97 коп., тобто вказана вартість не перевищує 2684 гривні.

Отже, діяння вчинене ОСОБА_6 дійсно підлягає декриміналізації.

Відповідно до положень ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ст.58 Конституції Українизакони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім цього, за змістом ст.503 КПК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані виключно до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Отже, оскільки діяння, яке вчинено ОСОБА_6 на даний час не є кримінально караним, підстави для продовження застосування відносно останнього примусових заходів медичного характеру відсутні, а тому заява КП до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.95 КК України, ст.ст.514, 537, 539, 503 КПК України, ст.ст.17, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви голови спеціальної ЛКК КП «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка» Рівненської обласної ради про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя