печерський районний суд міста києва
Справа № 757/616/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді заяви, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга у порядку ст. 220 та ст. 303 КПК України ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді заяви.

Вивчивши матеріали скарги, встановлено, що заявник просить:

- зобов`язати керівника Офісу Генерального прокурора розглянути заяву встановлений законодавством строк і надати вмотивовану відповідь;

- зобов`язати керівника Офісу Генерального прокурора прийняти на особистому прийомі.

Як вбачається з матеріалів, вказана скарга подана у порядку ст. 220 та ст. 303 КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - вказаний перелік є вичерпним.

Тобто, існує вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Вбачається, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст.220 КПК України.

Згідно положень п. 19, ч. 1 ст. 3 КПК України, сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Разом з тим, клопотання у порядку ст. 220 КПК України, можуть бути ініційовані стороною захисту, потерпілим і його представником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак вимоги заявника, в яких він просить «- зобов`язати керівника Офісу Генерального прокурора розглянути заяву встановлений законодавством строк і надати вмотивовану відповідь; - зобов`язати керівника Офісу Генерального прокурора прийняти на особистому прийомі.», не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу, що оскільки заявник не набув ще жодного процесуального статусу, та у матеріалах скарги немає відомостей щодо існування кримінального провадження у межах якого заявник може звертатися до слідчого чи прокурора, вказана заява є по своїй суті запитом щодо надання інформації.

Поряд з цим, слідчий суддя наголошує, на те що законом передбачена обов`язковість відповіді на запит.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» - розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Разом з тим, за несвоєчасне надання інформації особи винні у вчинені такого порушення несуть відповідальність, зокрема ст. 212-3 КУпАП визначає порушенням несвоєчасне надання інформації на запит, що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 303, ч. 4 ст. 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді заяви.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1