г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/719/25
Номер провадження 1-кп/213/155/25
В И Р О К

Іменем України

24 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні кримінальне провадження № 0000037 від 01.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, офіційно не працевлаштованої, яка на утриманні малолітніх та(або) неповнолітніх дітей не має, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не зверталась, раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.12.2024 року приблизно о 18.40 годині перебувала в гостях у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де в неї виник кримінально протиправний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, реалізуючи який, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, під приводом допомоги в оформленні ОСОБА_4 одноразової грошової виплати в розмірі 1000 гривень за державною програмою «Зимова єПідтримка», отримала від останньої належний їй мобільний телефон Huawei модель FIG-LX1 IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 чорного кольору із встановленою сім-карткою мобільного оператора «Київстар» за № НОМЕР_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , порушуючи встановлений діючим законодавством України порядок функціонування банківської системи України, як складової частини кредитно-фінансової системи держави, будучи обізнаною з користуванням послугами автоматизованих банківських систем, маючи злочинний намір, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем віддаленого доступу WEB-банкінгу АТ «Універсал Банк», з подальшою метою систематичних крадіжок чужого майна - грошових коштів, 27.12.2024 року о 19:00 годині, тримаючи у своїх руках вищевказаний мобільний телефон потерпілої, використовуючи відомості, що стали її відомі від ОСОБА_4 , завантажила та встановила на нього мобільний додаток для інтернет-банкінгу «Monobank», здійснивши несанкціонований вхід до особистого кабінету останньої шляхом введення самостійно вигаданого паролю до входу, та в подальшому відкрила на ім`я ОСОБА_4 банківський рахунок НОМЕР_4 , на який банком було встановлено кредитний ліміт на суму 15 000 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 , у період часу з 06.01.2025 року по 22.01.2025 року, знаходячись в гостях у ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , та продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії та свій триваючий єдиний злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, під приводом перевірки через інтернет-банкінг «Monobank» надходження потерпілій ОСОБА_4 одноразової грошової виплати в розмірі 1000 гривень за державною програмою "Зимова єПідтримка", отримувала від останньої належний їй мобільний телефон Huawei модель FIG-LX1 IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 чорного кольору із встановленою сім-карткою мобільного оператора «Київстар» за № НОМЕР_3 .

Реалізуючи свій єдиний триваючий злочинний умисел, ОСОБА_5 , порушуючи встановлений діючим законодавством України порядок функціонування банківської системи України, як складової частини кредитно-фінансової системи держави, будучи обізнаною з користуванням послугами автоматизованих банківських систем, маючи єдиний злочинний намір, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем віддаленого доступу WEB-банкінгу АТ «Універсал Банк», з подальшою метою систематичних крадіжок чужого майна - грошових коштів, тримаючи у своїх руках вищевказаний мобільний телефон потерпілої, використовуючи відомості, що стали її відомі від ОСОБА_4 , 06.01.2025 року о 16:54 годині, 13.01.2025 року о 17:39 годині, 16.01.2025 року о 18:48 годині, 18.01.2025 року о 20:55 годині, 22.01.2025 року о 19:15 годині, здійснювала несанкціонований вхід до мобільного додатку для інтернет-банкінгу «Monobank», таким чином здійснювала вхід до особистого кабінету останньої шляхом введення самостійно вигаданого паролю до входу, та в подальшому отримувала доступ до рахунку НОМЕР_4 , відкритого на ім`я потерпілої ОСОБА_4 з можливістю здійснювати банківські операції за ним.

Таким чином ОСОБА_5 здійснювала несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи «Monobank», який згідно із Законом України «Про платіжні послуги» є електронним платіжним засобом та системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками AT «Універсал Банк» та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, а також в порушення вимог 4.2 ст.11, ч.1 ст.21 Закону України «Про інформацію», ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про захист персональних даних», отримувала безпосередній доступ до вищезазначеного банківського рахунку ОСОБА_4 та можливості здійснювати банківські операції за ним.

Зазначені умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 361 КК України за ознаками несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Крім того, ОСОБА_5 , 27.12.2024 приблизно о 19:24 годині, знаходячись в гостях у ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , маючи єдиний кримінально протиправний намір на таємне викрадення чужого майна, під приводом перевірки надходження грошової виплати в розмірі 1000 гривень за державною програмою "Зимова єПідтримка", попросила належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки Huawei модель FIG-LX1 IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , на що остання погодилась та передала мобільний телефон. Після отримання мобільного телефону та здійснення через інтернет-банкінг «Monobank» доступу до відкритого на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 банківського рахунку у АТ «Універсал Банк» НОМЕР_4 , діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами Президента України) усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, здійснила транзакцію з переведення грошових коштів в сумі 3000 грн. з банківського рахунку НОМЕР_4 відкритого у АТ "Універсал Банк" на ім`я ОСОБА_4 на банківську картку № НОМЕР_5 рахунку НОМЕР_6 відкритого у АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 , у період часу з 06.01.2025 року по 22.01.2025 року, знаходячись в гостях у ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії та свій триваючий єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, під приводом перевірки надходження грошової виплати в розмірі 1000 гривень за державною програмою «Зимова єПідтримка», просила належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки Huawei модель FIG-LX1 IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , на що остання погоджувалась та передавала свій мобільний телефон. Після отримання мобільного телефону та здійснення через інтернет-банкінг «Monobank» доступу до відкритого на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 банківського рахунку у АТ «Універсал Банк» НОМЕР_4 , діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами Президента України) усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, об`єднаних єдиним умислом, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, здійснювала наступні транзакції з переведення грошових коштів з банківського рахунку НОМЕР_4 відкритого у АТ "Універсал Банк" на ім`я ОСОБА_4 на банківську картку № НОМЕР_5 рахунку НОМЕР_6 відкритого у АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_5 , а саме :

-06.01.2025 року о 16:54 годині здійснено транзакцію з переведення грошових коштів в сумі 2000 грн.;

-13.01.2025 року о 17:39 годині здійснено транзакцію з переведення грошових коштів в сумі 960 грн.;

-16.01.2025 року о 18:48 годині здійснено транзакцію з переведення грошових коштів в сумі 1500 грн.;

-18.01.2025 року о 20:55 годині здійснено транзакцію з переведення грошових коштів в сумі 600 грн.;

-22.01.2025 року о 19:15 годині здійснено транзакцію з переведення грошових коштів в сумі 2500 грн.,

таким чином таємно викрала грошові кошти, що належать потерпілій ОСОБА_4 , після чого обернула їх на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 10560,00 грн.

Зазначені умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

24.02.2025 між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та щиро розкаялась. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачена ОСОБА_5 повинна понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме: за ч.1 ст. 361 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та за ч. 4 ст. 185 КК України - покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, остаточно визначити 5 років позбавлення волі, - на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку.

Обставини, що пом`якшують покарання, згідно зі ст. 66 КК України, для обвинуваченої щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, для обвинуваченої не встановлено.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Потерпіла надала письмову згоду на укладання зазначеної угоди.

ІІ. Висновки суду та мотиви призначення покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена в судовому засіданні також просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, та надала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Захисник обвинуваченої підтвердив добровільність надання обвинуваченою згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила свою згоду на затвердження цієї угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України, є проступком.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам КПК та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 здійснила дії, які виразились у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, тобто вчинила кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 361 КК України, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, за якими належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Суд не бере до уваги щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, адже цей факт не знайшов свого відображення в матеріалах справи.

З урахуванням того, що щире каяття передбачає критичну оцінку обвинуваченим своїх протиправних дій, яка має проявлятись та конкретизуватись відповідними діями, спрямованими на виправлення ситуації, суд не знайшов відповідного підтвердження в матеріалах справи. Вказана правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, суд не встановив.

Крім того, суд бере до уваги сукупність кримінальних правопорушень та вважає необхідним призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

ІІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 24 лютого 2025 року про визнання винуватості між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:

-за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Матеріали кримінального провадження №0000037 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при справі 213/719/25, пр. № 1-кп/213/155/25.

Відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно із положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1