Справа № 462/2126/25
провадження 1-кп/462/363/25
У Х В А Л А

01 квітня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі

головуючої-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000147 від 05.02.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000147 від 05.02.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.03.2025 у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 подала до суду письмове клопотання про продовження застосування до обвинуваченого раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується. Заявлене клопотання прокурор мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 05.02.2025 у період часу з 4:00 год. по 4:30 год., перебуваючи на дитячому майданчику, що розташований неподалік будинку №150 на вул. Любінська у м. Львові, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із своїм знайомим ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому, з мотивів особистої неприязні з останнім, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з використанням господарського ножа, який тримав у своїй праві руці, наніс ним один удар ОСОБА_4 , в ділянку тулубу зліва. Внаслідок вказаних протиправних дій, ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 колото-різану рану, проникаючу в ліву плевральну порожнину та черевну порожнину, лівобічний пнемо-гематоракс, наскрізне пошкодження селезінки та лівого купола діафрагми, масивну внутрішньочеревну кровотечу, геморагічний шок ІІ, що згідно наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, в момент заподіяння. Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується увчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Так, 05.02.2025 ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.02.2025 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.04.2025.

Обгрунтованість підозри та пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується зібраними на досдуовому розслідуванні доказами.

Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення тяжкого злочину, в умовах воєнного стану, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також беручи до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема має можливість впливати на потерпілого та свідків, у провадженні, з метою зміни показів останніми, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурор просить клопотання задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор раніше подане нею клопотання про продовження строку запобіжного заходу раніше обраного обвинуваченому у вигляді тримання під вартою підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просила задволити таке, оскільки менш суворий запобіжний захід не достатній для запобігання вище переліченим ризикам та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою дасть можливість уникнути настання ризиків, які не зменшились та відповідно забезпечить в ході судового розгляду кримінального провадження належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні поклався на розсуд суду, однак вказав, що не заперечує з приводу обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, просили суд застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема вважають за можливе застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього відповідних обов`язків. Захисник доповнила, що прокурором не доведено наявності ризиків, перелічених нею у клопотанні, ризик того, що обвинувачений переховуватиметься не відповідає дійсності, оскільки саме обвинувачений самостійно викликав швидку медичну допомогу та поліцію на місце події, добровільно повідомив, де ніж, яким завдав поранення потерпілому, з місця події не втік, під час досудовоого розслідування кримінального правопорушення надавав свої показання та співпрацював зі слідством. До того ж, покинути територію України обвинувачений теж не зможе, оскільки є особою призовного віку, а відтак вважає, що прокурором належним чином необгрунтовано відсутність підстав, які б давали можливість обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Заявлене прокурором клопотання про продовження обвиунваченим раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за процесуальним змістом і формою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, таке вручено обвинуваченому не пізніше, ніж за три години до початку його розгляду, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 184 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченому запоібжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховуються положення ст. 178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначені даною статтею, зокрема вік обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочину, в якому обвинувачується особа та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Встановолено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2025 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 квітня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У рішенні Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017суд зазначив, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Із системного аналізу норм ст. 183 КПК України та ст. 199 КПК України випливає, що підставою для продовження строку тримання особи під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строку.

Надаючи оцінку аргументам сторони обвинувачення суд зазначає, що наведені прокурором у письмовому клопотанні та надалі підтримані у судовому засіданні підстави для продовження обвинуваченому строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

За наведеного, беручи до уваги, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину, за який чинним законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також обгрунтована підозра його причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення має місце та підтверджується представленими матеріалами, при цьому із врахуванням, що на даній стадії судового провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинні вирішуватись під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, суд дійшов висновку, що є достатньо даних вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 може вчиняти дії, спрямовані на уникнення явки за викликами суду та переховуватись від суду, відтак перешкоджати кримінальному провадженню.

Будь-яких фактичних даних, нових відомостей та доказів, які б свідчили про зміну обставин, що стали підставою для обрання обвинуваченому на стадії досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також свідчили про зміну обстановки, що, у своїй сукупності, давало б суду підстави вважати, що застосування до обвинуваченого на даному етапі розгляду кримінального провадженні більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, стороною захисту суду не надано.

Також, будь-яких обставин щодо існування перешкод у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено, а стороною захисту не доведено.

З огляду на наведене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень та враховуючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, у разі визнання його винним у вчиненні такого злочину, беручи до уваги доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, при цьому судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, суд приходить до переконання, що шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, про що просить сторона захисту - домашнього арешту, неможливо запобігти наведеним ризикам.

Відтак, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого у кримінальному провадженні, враховуючи, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися,слід продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 раніше у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

При цьому, ч. 4 ст. 183 КПК України визначено право суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні , зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а відтак за встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, суд приходить до переконання про відсутність у даному випадку підстав для визначення застави у відповідності до вимог, передбачених п. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 314-317, 331 КПК України, суд-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30.05.2025 включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львіського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 462/2126/25.

Суддя ОСОБА_1