В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року селище Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 17.03.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, без зареєстрованого місця проживання, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше засудженого 02.12.2021 вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 14.11.2024 вироком Петриківського районного суду за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, працює приватним підприємцем, заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Торез Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, за ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України при наступних обставинах:

Наприкінці грудня 2023 року - на початку січня 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що його засуджено вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив вчиняти нові кримінальні правопорушення, направлені на заволодіння грошовими коштами громадян України, якими у мережі Інтернет розміщено оголошення про збір коштів на потреби ЗСУ, лікування хворих тощо, шляхом обману за попередньою змовою з іншими особами та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Так, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_4 15.03.2023, приблизно о 18 годині 39 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок потерпілому ОСОБА_12 , з номеру телефону НОМЕР_1 , яким користувався. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався потерпілому представником польського фонду та повідомив завідомо неправдиві відомості про грошовий переказ, що надійшов з Республіки Польща, призначений для потерпілого ОСОБА_12 , який являється військовослужбовцем ЗСУ.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілому ОСОБА_12 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеного переказу, надав вказівку поповнити мобільний рахунок номер НОМЕР_1 , що останній і зробив та в подальшому підтвердив здійснення фінансових операцій за допомогою кодів, які надходили на його телефон через СМС-повідомлення.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 в сумі 3900 гривень, якими розпорядився шляхом поповнення номеру власного мобільного телефону НОМЕР_2 , на суму 3 500 гривень та 400 гривень, вивід яких не зафіксовано.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 27.01.2023).

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_4 23.01.2023, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок потерпілій ОСОБА_13 , з номеру телефону НОМЕР_3 , яким користувався. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався потерпілій представником фінансової компанії та повідомив завідомо неправдиві відомості про надходження грошового переказу, призначеного для неї. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_13 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеного переказу, надав вказівку завантажити на мобільний термінал додаток «TransferGo» та поповнити свій мобільний рахунок номер НОМЕР_4 на суму 3 600 грн. та мобільний рахунок НОМЕР_3 на суму 3 600 грн., який перебував у користуванні ОСОБА_4 , що остання і зробила та в подальшому повідомила ОСОБА_4 паролі, які їй надходили за допомогою зазначеного додатку.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_13 в сумі 7 200 гривень, якими розпорядився в подальшому на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023).

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою з ОСОБА_5 , шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 , у невстановлений під час досудового розслідування час та місце, з метою використання для вчинення шахрайських дій отримав дані банківської карти НОМЕР_5 , яка емітована в АТ «Акцент Банк» відкрита на ім`я ОСОБА_14 .. Після чого 06.07.2023 близько 15 години, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_6 потерпілого ОСОБА_15 , який являється військовослужбовцем ЗСУ з номеру телефону НОМЕР_7 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався потерпілому чоловіком на ім`я ОСОБА_16 та повідомив завідомо неправдиві відомості про грошову допомогу на лікування родини потерпілого, яка постраждала в результаті збройної агресії. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілому ОСОБА_15 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеного переказу, надав вказівку поповнити власний мобільний рахунок з належних потерпілому банківських рахунків, емітованих в АТ «Ощадбанк» на загальну суму 3 600 грн. та АТ КБ «Приват Банк» на загальну суму 5 999 грн., що ОСОБА_15 і зробив та повідомив ОСОБА_4 паролі, які приходили на його телефон нібито для зарахування цих коштів на свій банківський рахунок. При цьому, на мобільному рахунку потерпілого до його поповнення знаходились кошти в сумі 100 грн.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиняючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, маючи корисливий мотив, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , слідуючи спільному плану заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 в сумі 9699 гривень шляхом перерахування 06.07.2023 о 15 годині 57 хвилин зазначеної суми на підконтрольний ОСОБА_4 банківський рахунок НОМЕР_8 , який емітований в АТ «Таском банк» на ім`я ОСОБА_17 , який не був обізнаний про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення в сумі 2800 гривень з подальшим отриманням готівкових коштів в сумі 2800 гривень в банкоматі АТ КБ «Приват Банк»; шляхом перерахування о 16 годині 01 хвилину 2400 грн. на банківський рахунок НОМЕР_9 , підконтрольний ОСОБА_4 , який емітований в АТ «Укрсиббанк» на ім`я ОСОБА_18 , яка не була обізнана про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення з подальшим отриманням готівкових коштів в сумі 2400 гривень за допомогою банкомату та шляхом перерахування коштів загальною сумою 3 950 грн. на картковий рахунок НОМЕР_5 , який емітований в АТ «Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_5 з подальшим використанням зарахованих коштів останньою на власні потреби.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 в сумі 9699 гривень, якими розпорядився в подальшому на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023).

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 12.07.2023, близько о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи на території м. Кам`янське Дніпропетровської області, здійснив дзвінок потерпілій ОСОБА_19 , з номеру телефону НОМЕР_10 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 повідомив завідомо неправдиві відомості про надання грошової допомоги на лікування знайомої потерпілої, оголошення про збір якої було розміщене на сторінці потерпілої в соціальній мережі «Фейсбук».

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_19 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкцію необхідну для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати з карткового рахунку потерпілої на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок НОМЕР_8 , емітований в АТ «Таском-банк» на ім`я ОСОБА_17 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_19 в сумі 10 200 гривень, яким розпорядився на власний розсуд, шляхом отримання готівкових коштів в банкоматі АТ КБ «Приват Банк» в сумі 9600 гривень та здійсненням операцій купівлі в торгових центрах.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи корисливий мотив, ОСОБА_4 . 31.07.2023, близько 14 години 00 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок потерпілій ОСОБА_20 , з номеру телефону НОМЕР_11 , яким користувався. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався потерпілій представником організації благодійної допомоги та повідомив завідомо неправдиві відомості про надання грошової допомоги на ЗСУ, оголошення про збір якого було розміщене на сторінці потерпілої в соціальній мережі «Фейсбук».

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_20 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку поповнити власний номер мобільного телефону НОМЕР_12 , що остання і зробила та в подальшому повідомила коди для здійснення фінансової операції. Окрім цього ОСОБА_4 надав вказівку перерахувати грошові кошти з карткового рахунку потерпілої на вказаний ОСОБА_4 картковий рахунок

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, маючи корисливий мотив ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_20 в сумі 14 200 гривень, шляхом перерахування 03.08.2023 зазначеної суми на банківський картковий рахунок НОМЕР_8 , який емітований в АТ «Таском-банк» оформлений на ОСОБА_17 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_4 та подальшим перерахуванням 03.08.2023 грошових котів в сумі 9 050 гривень на банківський картковий рахунок НОМЕР_9 , який емітований в АТ «Укрсиббанк» на ім`я ОСОБА_18 , яка не була обізнана в злочинних планах ОСОБА_4 . У подальшому ОСОБА_4 розпорядився зазначеними коштами на власний розсуд, чим спричинив збитки потерпілій на зазначену суму.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023).

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 у невстановлений під час досудового розслідування час та місце, з метою використання для вчинення шахрайських дій отримав дані своєї банківської карти НОМЕР_5 , яка емітована в АТ «Акцент Банк», відкриту на ім`я ОСОБА_14 . В подальшому ОСОБА_4 13.08.2023 близько 11 години 00 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний номер потерпілої ОСОБА_21 з номеру телефону НОМЕР_11 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником банківської установи та повідомив завідомо неправдиві відомості про надходження на її банківський рахунок грошового переказу. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_21 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку поповнити мобільний рахунок НОМЕР_13 , що остання і зробила та в подальшому підтвердила здійснення фінансової операції за допомогою кодів, які надходили на її телефон через смс-повідомлення, які повідомила ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, маючи корисливий мотив, за попередньою змовою ОСОБА_4 з ОСОБА_5 заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_21 в сумі 3600 гривень наступним чином: шляхом перерахування 13.08.2023 за допомогою сервісу онлайн оплат Easy Pay грошових коштів в сумі 3350 гривень на підконтрольний останнім банківський рахунок НОМЕР_14 , який емітований в АТ «Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_22 , яка не була обізнана зі злочинними намірами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; шляхом перерахування того ж дня о 12 годині 21 хвилині з підконтрольного вищезазначеній групі осіб банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_22 грошових коштів в сумі 1100 гривень на банківський рахунок, емітований в АТ «Акцент Банк» НОМЕР_15 на ім`я ОСОБА_5 , яка достовірно знала про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення та перерахування грошових коштів в сумі 1650 гривень на підконтрольний вищезазначеній групі осіб банківський рахунок НОМЕР_16 , який емітований в АТ «Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_23 , який не був обізнаний зі злочинними планами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У подальшому грошові кошти, отримані від потерпілої ОСОБА_21 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 витрачено на власні потреби.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 , у невстановленому під час досудового розслідування місці, у невстановлений час, отримав від ОСОБА_5 дані своєї банківської карти НОМЕР_5 , яка емітована в АТ «Акцент Банк» на її ім`я. В подальшому 07.12.2023 близько 16 години 49 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_24 з номеру телефону НОМЕР_17 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався громадянином, який має намір перерахувати кошти на допомогу ЗСУ, однак йому не вдається здійснити переказ у зв`язку з перевищенням ліміту на банківській карті потерпілої.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_24 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції, необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку поповнити власний мобільний рахунок номер НОМЕР_18 , що остання і зробила та в подальшому повідомила ОСОБА_4 коди фінансових операцій, які надходили їй на телефон через смс-повідомлення.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, маючи корисливий мотив, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_24 у сумі 3 050 гривень шляхом їх перерахування на банківську карту НОМЕР_5 , емітовану в АТ «Акцент Банк» на її ім`я за допомогою сервісу онлайн оплат Easy Pay якими в подальшому розпорядились за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_4 03.01.2024, приблизно о 12 годині, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснив дзвінок потерпілому ОСОБА_25 , під час якого повідомив завідомо неправдиві відомості про грошовий переказ, призначений для потерпілого ОСОБА_25 на суму 20 000 грн., що надійшов з Республіки Польща. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілому ОСОБА_25 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкцій необхідних для отримання вищезазначеного переказу, здійснив заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_25 у розмірі 9 045 грн. шляхом перерахування 03.01.2024, о 13:02:31 з карткового рахунку потерпілого на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок НОМЕР_19 , оформлений на ОСОБА_18 , яка не була обізнана про протиправні дії ОСОБА_4 . Доводячи свій протиправний умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_25 у сумі 9 045 грн., якими розпорядився на власний розсуд, у тому числі, шляхом зняття готівки в сумі 8 800 грн. у банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» CADN8866 у с. Єлизаветівка по вул. Центральна, 9.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно?обчислювальної техніки, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_4 19.01.2024, приблизно 13 годині 40 хвилин, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснив дзвінок потерпілому ОСОБА_26 , під час якого повідомив завідомо неправдиві відомості про грошовий переказ, призначений для потерпілого ОСОБА_26 з-за кордону. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілому ОСОБА_26 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкцій необхідних для отримання вищезазначеного переказу, здійснив заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_26 у розмірі 35 860 гривень шляхом перерахування 19.01.2024, о 13:58:10, 14:01:09, 14:03:24 та 14:05:55 з карткового рахунку потерпілого на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок НОМЕР_19 , оформлений на ОСОБА_18 , яка не була обізнана про протиправні дії ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_26 у сумі 35 860 грн., якими розпорядився на власний розсуд, у тому числі, шляхом переведення 23 850 гривень на картковий рахунок НОМЕР_20 , оформлений на ОСОБА_6 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення, з подальшим зняттям 20 000 грн готівки у банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» CADN8866 у с. Єлизаветівка по вул. Центральна, 9, та переведенням 2 970 грн. на картковий рахунок НОМЕР_21 , оформлений на ОСОБА_7 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_4 23.06.2024, приблизно о 15 годині 40 хвилин, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснив дзвінок потерпілій ОСОБА_27 , під час якого повідомив завідомо неправдиві відомості про грошовий переказ у розмірі 23 600 грн., призначений для потерпілої ОСОБА_27 з Республіки Польща. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_27 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкцій необхідних для отримання вищезазначеного переказу, здійснив заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_27 у розмірі 26 000 грн. шляхом перерахування 23.06.2024, о 16:03:50 та 16:15:05 з карткового рахунку сина потерпілої - ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , де тимчасово перебували кошти потерпілої, на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок НОМЕР_22 , оформлений на ОСОБА_8 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_27 у сумі 26 000 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, у тому числі, шляхом переведення на картковий рахунок НОМЕР_21 , оформлений на ОСОБА_7 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення, та подальшого зняття 20 000 грн у банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» CADN7426 у м. Кам`янське по вул. Металургів, 2А.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 у невстановлений під час досудового розслідування час та місце, з метою використання для вчинення шахрайських дій отримав від ОСОБА_6 у користування банківську карту НОМЕР_23 , який емітовано в АТ «А-Банк», відкриту на його ім`я. В подальшому ОСОБА_4 , 22.01.2024 близько 15 години 00 хвилин перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_24 потерпілої ОСОБА_29 з номеру телефону НОМЕР_25 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником банку та повідомив завідомо неправдиві відомості про надходження грошових коштів у вигляді допомоги на рахунок потерпілої з Республіки Польща. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_29 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_26 , який підконтрольний ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотав, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_29 в сумі 32 500 гривень шляхом перерахування 22.01.2024 зазначеної суми на банківський картковий рахунок НОМЕР_26 , який емітований в АТ «Унівелсал Банк» на ім`я ОСОБА_18 , яка не була обізнана в злочинних планах ОСОБА_4 та подальшим перерахуванням 22.01.2024 грошових коштів в сумі 32 500 гривень на банківський картковий рахунок НОМЕР_23 , який емітовано в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_6 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення, з подальшим отриманням готівкових коштів в сумі 20 000 гривень в банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та зарахуванням грошових коштів в сумі 8 500 гривень на банківський картковий рахунок НОМЕР_27 , який емітовано в АТ «Таском Банк» на ім`я ОСОБА_30 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розпорядились коштами потерпілого на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, отримав від ОСОБА_6 дані банківської карти НОМЕР_28 , емітованої АТ «ОЩАДБАНК» відкриту на його ім`я. В подальшому ОСОБА_4 30.01.2024 приблизно о 18 годині 11 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_29 , який належить ОСОБА_31 , який являється військовослужбовцем ЗСУ з номера телефону НОМЕР_30 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником фінансової установи на ім`я ОСОБА_16 та повідомив завідомо неправдиві відомості про наявність грошової допомоги, адресованої потерпілому з Республіки Польща.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, слідуючи злочинному плану за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання допомоги потерпілому ОСОБА_32 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій надав вказівку потерпілому перерахувати грошові кошти, які були на його банківському рахунку на підконтрольний вищезазначеним особам банківський рахунок, нібито для зарахування коштів на банківський рахунок потерпілої особи.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_33 в сумі 69 260 гривень наступним чином: шляхом перерахування зазначеної суми на банківський рахунок, емітований в АТ «Таском Банк» на ім`я ОСОБА_34 , яка не була обізнана в злочинних планах вищезазначених осіб № НОМЕР_31 з подальшим перерахуванням 23 860 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_20 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «Акцент Банк» та 44 500 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_5 , відкритий на ім`я ОСОБА_5 в АТ «Акцент Банк», з якого в подальшому перераховано грошові кошти в сумі 10 850 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_28 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «ОЩАДБАНК». Крім того, з рахунку ОСОБА_5 здійснено перерахування коштів на банківський рахунок № НОМЕР_21 , відкритий в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_7 в сумі 28 000 грн. та на розрахунковий рахунок НОМЕР_32 , відкритий на ім`я ОСОБА_8 в АТ «Акцент Банк» в розмірі 19 000 грн. У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, отримав від ОСОБА_8 дані своєї банківської карти НОМЕР_22 , відкриту в АТ «ПУМБ» на його ім`я. В подальшому ОСОБА_4 18.02.2024 близько 16 години, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_33 потерпілої ОСОБА_35 з номеру телефону НОМЕР_34 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався менеджером з міжнародних переказів та повідомив завідомо неправдиві відомості про надходження благодійної допомоги з Республіки Польща.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, слідуючи злочинному плану за попередньою змовою з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання допомоги потерпілій ОСОБА_36 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій надав вказівку потерпілій перерахувати грошові кошти, які були на її банківському рахунку на підконтрольний вищезазначеним особам банківський рахунок, нібито для зарахування коштів на банківський рахунок потерпілої особи.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_37 в сумі 9 800 гривень наступним чином: шляхом перерахування 18.02.2024 зазначеної суми на банківський картковий рахунок НОМЕР_35 , який емітований в АТ «Таском-банк» на ім`я ОСОБА_38 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та подальшого перерахування грошових коштів в сумі 4 900 гривень на банківський рахунок НОМЕР_22 , який емітовано в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_8 . У подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, отримав від ОСОБА_6 дані банківської картки НОМЕР_36 , емітованої в АТ «ПУМБ» на його ім`я. В подальшому ОСОБА_4 07.03.2024 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області,здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_37 потерпілої ОСОБА_39 з номеру телефону НОМЕР_38 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником банку та повідомив завідомо неправдиві відомості щодо надходження на рахунок потерпілої коштів з Республіки Польща. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_40 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_39 , який підконтрольний ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_41 в сумі 7600 гривень шляхом перерахування зазначеної суми на банківський картковий рахунок НОМЕР_40 , який емітовано в АТ КБ «Глобус Банк» на ім`я ОСОБА_42 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_4 . Після чого 07.03.2024 о 19 годині 41 хвилині здійснив перерахування на банківський картковий рахунок НОМЕР_36 , емітований в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_6 , якому достовірно було відомо про те, що його картковий рахунок буде використано при вчиненні шахрайських дій. У подальшому зазначені кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_4 витрачено на власні потреби.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, отримав від ОСОБА_6 дані банківської карти НОМЕР_41 , яка емітованав АТ «Акцент Банк» на його ім`я. В подальшому 05.04.2024 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_43 . Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався ОСОБА_16 та повідомив про намір допомогти у зборі коштів для потреб ЗСУ. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під виглядом надання потерпілій ОСОБА_44 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції, необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок.

Так, доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заволоділи грошовими коштами ОСОБА_44 в сумі 46 860 гривень шляхом перерахування 05.04.2024 о 15 годині 36 хвилин зазначеної суми на банківський рахунок НОМЕР_42 , який відкрито ОСОБА_45 , який не був обізнаний про протиправні дії вищезазначених осіб в АТ «Акцент Банк» та подальшого перерахування зазначених грошових коштів на банківський рахунок НОМЕР_15 , емітований в АТ « Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_5 . Далі з зазначеного рахунку здійснено перерахування коштів на банківський рахунок НОМЕР_43 , емітований в АТ «ПУМБ» та банківський рахунок НОМЕР_44 , емітований в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, отримав від ОСОБА_5 дані її банківської карти НОМЕР_5 , яка емітована в АТ «Акцент Банк». В подальшому 17.05.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_45 потерпілої ОСОБА_46 з номеру телефону НОМЕР_46 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався ОСОБА_47 , який має намір перерахувати кошти на допомогу ЗСУ, однак йому не вдається у зв`язку з перебуванням за кордоном.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_48 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкцій, необхідних для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_47 , підконтрольний вищезазначеним особам.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_49 у сумі 23 860 гривень, шляхом перерахування зазначених грошових коштів на банківський рахунок НОМЕР_47 , який емітовано ПАТ «Банк Восток» на ім`я ОСОБА_50 , який не був обізнаний в злочинних планах та подальшого перерахування зазначеної суми коштів на банківський рахунок № НОМЕР_5 , емітований АТ «Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_5 . У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_4 06.06.2024, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_51 з номеру телефону НОМЕР_48 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником банківської установи, та повідомив завідомо неправдиві відомості що на рахунок потерпілої надійшли кошти з Республіки Польща.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_52 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_49 , який підконтрольний ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_52 у сумі 26 800 гривень, якими розпорядився шляхом перерахування зазначених грошових котів на підконтрольний ОСОБА_4 банківський картковий рахунок НОМЕР_49 , який емітовано в АТ «Сенс Банк» на ім`я ОСОБА_53 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_4 . У подальшому ОСОБА_4 розпорядився зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, отримав від ОСОБА_6 дані його банківської карти НОМЕР_44 , яка емітована в АТ «ОщадБанк». В подальшому13.05.2024 близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_54 з номеру телефону НОМЕР_50 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався працівником благодійного фонду та повідомив завідомо неправдиві відомості про допомогу у зборі коштів на ЗСУ.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_55 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідну для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_44 , який підконтрольний ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_55 в сумі 47 720 гривень шляхом перерахування на банківський картковий рахунок НОМЕР_44 , емітований в АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_6 , якому достовірно було відомо про те, що його картковий рахунок буде використано при вчиненні шахрайських дій. У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розпорядились коштами потерпілої особи за власним розсудом.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене, повторно, переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_4 01.08.2024 близько 13 години 00 хвилин перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області,здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_56 . Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником служби безпеки «Ощадбанку» та повідомив завідомо неправдиві відомості про надходження грошових коштів у вигляді допомоги на рахунок потерпілого з Республіки Польща.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілому ОСОБА_57 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_19 , який підконтрольний ОСОБА_4 комісію за отримання грошових коштів.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_4 заволодів грошовимикоштами потерпілого ОСОБА_58 в сумі 23 860 гривень шляхом перерахування 08.01.2024 зазначеної суми на банківський картковий рахунок НОМЕР_19 , який емітований в АТ «Унівелсал Банк» на ім`я ОСОБА_18 , яка не була обізнана в злочинних планах ОСОБА_4 та подальшим в цей же день 08.01.2024 перерахуванням грошових коштів в сумі 11 500 гривень на банківський картковий рахунок НОМЕР_51 , який емітовано в АТ «Таском Банк» на ім`я ОСОБА_30 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_4 .. Зазначені кошти витратив за власними потребами, шляхом отримання готівки в банкоматах АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та поповнення власного мобільного телефону.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, отримав від ОСОБА_6 дані банківської карти НОМЕР_20 , яка емітована в АТ «А-Банк» на його ім`я. В подальшому ОСОБА_4 05.01.2024 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_59 . Під час розмови ОСОБА_4 повідомив завідомо неправдиві відомості про надходження грошових коштів у вигляді допомоги на рахунок потерпілого з - за кордону.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілому ОСОБА_60 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_19 , який підконтрольний ОСОБА_4 , як комісію за отримання грошових коштів.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_61 в сумі 9 000 гривень шляхом перерахування 05.01.2024 зазначеної суми на банківський картковий рахунок НОМЕР_19 , який емітований в АТ «Унівелсал Банк» на ім`я ОСОБА_18 , яка не була обізнана в злочинних планах ОСОБА_4 та подальшого перерахування цього ж дня грошових коштів в сумі 9 000 гривень на банківський картковий рахунок НОМЕР_20 , який емітовано в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розпорядились коштами потерпілої особи за власним розсудом.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, отримав від ОСОБА_5 дані банківської карти НОМЕР_41 , яка емітована в АТ «Акцент Банк» на її ім`я. В подальшому ОСОБА_4 18.03.2024 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_62 . Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався ОСОБА_16 та повідомив завідомо неправдиві відомості щодо бажання надати допомогу для її сина військовослужбовця, який отримав поранення та потребує лікування.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під виглядом надання потерпілій ОСОБА_63 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції, необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заволодів грошовими коштами ОСОБА_63 в сумі 47 963 гривні шляхом перерахування 18.03.2024 о 15 годині 11 хвилин зазначеної суми на банківський рахунок НОМЕР_41 , емітований в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_5 та подальшого перерахування 18.03.2024 о 16 годині 06 хвилин грошових коштів у сумі 30 000 гривень на картковий рахунок НОМЕР_21 , емітований в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення за ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України за наступних обставин:

Так, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою з ОСОБА_4 , шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_5 у невстановлений під час досудового розслідування час та місце, з метою використання для вчинення шахрайських дій надала дані своєї банківської карти НОМЕР_5 , яка емітована в АТ «Акцент Банк» та відкрита на її ім`я - ОСОБА_4 , який 06.07.2023 близько 15 години, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_6 потерпілого ОСОБА_15 , який являється військовослужбовцем ЗСУ з номеру телефону НОМЕР_7 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався потерпілому чоловіком на ім`я ОСОБА_16 та повідомив завідомо неправдиві відомості про грошову допомогу на лікування родини потерпілого, яка постраждала в результаті збройної агресії. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілому ОСОБА_15 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеного переказу, надав вказівку поповнити власний мобільний рахунок з належних потерпілому банківських рахунків, емітованих в АТ «Ощадбанк» на загальну суму 3 600 грн. та АТ КБ «Приват Банк» на загальну суму 5 999 грн., що ОСОБА_15 і зробив та повідомив ОСОБА_4 паролі, які приходили на його телефон нібито для зарахування цих коштів на свій банківський рахунок. При цьому, на мобільному рахунку потерпілого до його поповнення знаходились кошти в сумі 100 грн.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиняючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, маючи корисливий мотив, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , слідуючи спільному плану заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 в сумі 9699 гривень шляхом перерахування 06.07.2023 о 15 годині 57 хвилин зазначеної суми на підконтрольний ОСОБА_4 банківський рахунок НОМЕР_8 , який емітований в АТ «Таском банк» на ім`я ОСОБА_17 , який не був обізнаний про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення в сумі 2800 гривень з подальшим отриманням готівкових коштів в сумі 2800 гривень в банкоматі АТ КБ «Приват Банк»; шляхом перерахування о 16 годині 01 хвилину 2400 грн. на банківський рахунок НОМЕР_9 , підконтрольний ОСОБА_4 , який емітований в АТ «Укрсиббанк» на ім`я ОСОБА_18 , яка не була обізнана про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення з подальшим отриманням готівкових коштів в сумі 2400 гривень за допомогою банкомату та шляхом перерахування коштів загальною сумою 3 950 грн. на картковий рахунок НОМЕР_5 , який емітований в АТ «Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_5 з подальшим використанням зарахованих коштів останньою на власні потреби.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023).

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_5 у невстановлений під час досудового розслідування час та місце, з метою використання для вчинення шахрайських дій надала дані своєї банківської карти НОМЕР_5 , яка емітована в АТ «Акцент Банк», відкриту на її ім`я - ОСОБА_4 , який 13.08.2023 близько 11 години 00 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний номер потерпілої ОСОБА_21 з номеру телефону НОМЕР_11 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником банківської установи та повідомив завідомо неправдиві відомості про надходження на її банківський рахунок грошового переказу. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_21 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку поповнити мобільний рахунок НОМЕР_13 , що остання і зробила та в подальшому підтвердила здійснення фінансової операції за допомогою кодів, які надходили на її телефон через смс-повідомлення, які повідомила ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, маючи корисливий мотив, за попередньою змовою ОСОБА_4 з ОСОБА_5 заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_21 в сумі 3600 гривень наступним чином: шляхом перерахування 13.08.2023 за допомогою сервісу онлайн оплат Easy Pay грошових коштів в сумі 3350 гривень на підконтрольний останнім банківський рахунок НОМЕР_14 , який емітований в АТ «Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_22 , яка не була обізнана зі злочинними намірами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; шляхом перерахування того ж дня о 12 годині 21 хвилині з підконтрольного вищезазначеній групі осіб банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_22 грошових коштів в сумі 1100 гривень на банківський рахунок, емітований в АТ «Акцент Банк» НОМЕР_15 на ім`я ОСОБА_5 , яка достовірно знала про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення та перерахування грошових коштів в сумі 1650 гривень на підконтрольний вищезазначеній групі осіб банківський рахунок НОМЕР_16 , який емітований в АТ «Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_23 , який не був обізнаний зі злочинними планами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У подальшому грошові кошти, отримані від потерпілої ОСОБА_21 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 витрачено на власні потреби.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_5 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_5 , у невстановленому під час досудового розслідування місці, у невстановлений час, надала ОСОБА_4 дані своєї банківської карти НОМЕР_5 , яка емітована в АТ «Акцент Банк» на її ім`я, який 07.12.2023 близько 16 години 49 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_24 з номеру телефону НОМЕР_17 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався громадянином, який має намір перерахувати кошти на допомогу ЗСУ, однак йому не вдається здійснити переказ у зв`язку з перевищенням ліміту на банківській карті потерпілої.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_24 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції, необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку поповнити власний мобільний рахунок номер НОМЕР_18 , що остання і зробила та в подальшому повідомила ОСОБА_4 коди фінансових операцій, які надходили їй на телефон через смс-повідомлення.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, маючи корисливий мотив, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_24 у сумі 3 050 гривень шляхом їх перерахування на банківську карту НОМЕР_5 , емітовану в АТ «Акцент Банк» на її ім`я за допомогою сервісу онлайн оплат Easy Pay, якими в подальшому розпорядились за власними потребами потреби.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки ОСОБА_5 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_5 , у невстановленому під час досудового розслідування часу та місці, надала дані своєї банківської карти НОМЕР_5 , емітованої в АТ «Акцент Банк» на її ім`я ОСОБА_4 , який 30.01.2024 приблизно о 18 годині 11 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_29 , який належить ОСОБА_31 , який являється військовослужбовцем ЗСУ з номера телефону НОМЕР_30 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником фінансової установи на ім`я ОСОБА_16 та повідомив завідомо неправдиві відомості про наявність грошової допомоги, адресованої потерпілому з Республіки Польща.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, слідуючи злочинному плану за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання допомоги потерпілому ОСОБА_32 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій надав вказівку потерпілому перерахувати грошові кошти, які були на його банківському рахунку на підконтрольний вищезазначеним особам банківський рахунок, нібито для зарахування коштів на банківський рахунок потерпілої особи.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_33 в сумі 69 260 гривень наступним чином: шляхом перерахування зазначеної суми на банківський рахунок, емітований в АТ «Таском Банк» на ім`я ОСОБА_34 , яка не була обізнана в злочинних планах вищезазначених осіб № НОМЕР_31 з подальшим перерахуванням 23 860 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_20 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «Акцент Банк» та 44 500 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_5 , відкритий на ім`я ОСОБА_5 в АТ «Акцент Банк», з якого в подальшому перераховано грошові кошти в сумі 10 850 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_28 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «ОЩАДБАНК». Крім того, з рахунку ОСОБА_5 здійснено перерахування коштів на банківський рахунок № НОМЕР_21 , відкритий в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_7 в сумі 28 000 грн. та на розрахунковий рахунок НОМЕР_32 , відкритий на ім`я ОСОБА_8 в АТ «Акцент Банк» в розмірі 19 000 грн. У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вичинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_5 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надала дані своєї банківської карти НОМЕР_5 , яка емітована в АТ «Акцент Банк» на її ім`я ОСОБА_4 , який 17.05.2024, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_45 потерпілої ОСОБА_46 з номеру телефону НОМЕР_46 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався ОСОБА_47 , який має намір перерахувати кошти на допомогу ЗСУ, однак йому не вдається у зв`язку з перебуванням за кордоном.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_48 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкцій, необхідних для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_47 , підконтрольний вищезазначеним особам.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_49 у сумі 23 860 гривень, шляхом перерахування зазначених грошових коштів на банківський рахунок НОМЕР_47 , який емітовано в ПАТ «Банк Восток» на ім`я ОСОБА_50 , який не був обізнаний в злочинних планах та подальшого перерахування зазначеної суми коштів на банківський рахунок № НОМЕР_5 , емітований АТ «Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_5 . У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вичинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_5 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надала дані банківської карти НОМЕР_41 , яка емітована в АТ «Акцент Банк» на її ім`я ОСОБА_4 , який 18.03.2024 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_62 . Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався ОСОБА_16 та повідомив завідомо неправдиві відомості щодо бажання надати допомогу для її сина військовослужбовця, який отримав поранення та потребує лікування.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під виглядом надання потерпілій ОСОБА_63 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції, необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_63 в сумі 47 963 гривні шляхом перерахування 18.03.2024 о 15 годині 11 хвилин зазначеної суми на банківський рахунок НОМЕР_41 , емітований в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_5 та подальшого перерахування 18.03.2024 о 16 годині 06 хвилин грошових коштів у сумі 30 000 гривень на картковий рахунок НОМЕР_21 , емітований в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вичинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_5 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надала дані банківської карти НОМЕР_41 , яка емітована в АТ «Акцент Банк» на її ім`я ОСОБА_4 , який 05.04.2024 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_43 . Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався ОСОБА_16 та повідомив про намір допомогти у зборі коштів для потреб ЗСУ.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під виглядом надання потерпілій ОСОБА_44 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції, необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок.

Так, доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_44 в сумі 46 860 гривень шляхом перерахування 05.04.2024 о 15 годині 36 хвилин зазначеної суми на банківський рахунок НОМЕР_42 , який відкрито ОСОБА_45 , який не був обізнаний про протиправні дії вищезазначених осіб в АТ «Акцент Банк»та подальшого перерахування зазначених грошових коштів на банківський рахунок НОМЕР_15 , емітований в АТ « Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_5 . Далі з зазначеного рахунку здійснено перерахування коштів на банківський рахунок НОМЕР_43 , емітований в АТ «ПУМБ» та банківський рахунок НОМЕР_44 , який емітований в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення за ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України при наступних обставинах:

Так, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_6 у невстановлений під час досудового розслідування час та місце, з метою використання для вчинення шахрайських дій надав дані своєї банківської карти НОМЕР_20 , яка емітована в АТ «А-Банк», та відкрита на його ім`я - ОСОБА_4 , який 19.01.2024 близько 13 години 40 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок потерпілому ОСОБА_26 , який являється військовослужбовцем ЗСУ з номеру телефону НОМЕР_52 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався ОСОБА_16 - працівником банківської установи та повідомив завідомо неправдиві відомості про грошовий переказ, що надійшов з Республіки Польща. Надалі ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання допомоги потерпілому ОСОБА_26 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеного переказу, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_19 , який підконтрольний ОСОБА_4 ..

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), маючи корисливий мотив ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , слідуючи спільному плану заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_26 в сумі 35 860 гривень шляхом перерахування 19.01.2024 зазначеної суми на підконтрольний ОСОБА_4 банківський картковий рахунок НОМЕР_19 , який емітований в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_18 , яка не була обізнана в злочинних планах, які у подальшому зараховано на банківський картковий рахунок НОМЕР_20 , емітований в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_6 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення, з подальшим отриманням готівкових коштів в сумі 20 000 гривень в банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», надалі 19.01.2024 грошові кошти в сумі 2 970 гривень перераховано на банківський картковий рахунок НОМЕР_21 , який емітований в АТ «Універсал банк» на ім`я ОСОБА_7 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення. Зазначеними коштами ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розпорядились на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_6 у невстановлений під час досудового розслідування час та місце, з метою використання для вчинення шахрайських дій надав у користування банківську карту НОМЕР_23 , який емітовано в АТ «А-Банк», відкриту на його ім`я - ОСОБА_4 , який 22.01.2024 близько 15 години 00 хвилин перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_24 потерпілої ОСОБА_29 з номеру телефону НОМЕР_25 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником банку та повідомив завідомо неправдиві відомості про надходження грошових коштів у вигляді допомоги на рахунок потерпілої з Республіки Польща. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_29 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_26 , який підконтрольний ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, маючи корисливий мотив, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_4 заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_29 в сумі 32 500 гривень шляхом перерахування 22.01.2024 зазначеної суми на банківський картковий рахунок НОМЕР_26 , який емітований в АТ «Унівелсал Банк» на ім`я ОСОБА_18 , яка не була обізнана в злочинних планах ОСОБА_4 та подальшим перерахуванням 22.01.2024 грошових коштів в сумі 32 500 гривень на банківський картковий рахунок НОМЕР_23 , який емітовано в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_6 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення, з подальшим отриманням готівкових коштів в сумі 20 000 гривень в банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та зарахуванням грошових коштів в сумі 8 500 гривень на банківський картковий рахунок НОМЕР_27 , який емітовано в АТ «Таском Банк» на ім`я ОСОБА_30 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розпорядились коштами потерпілого на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_6 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надав дані своєї банківської карти НОМЕР_28 , емітованої АТ «ОЩАДБАНК» на його ім`я ОСОБА_4 , який 30.01.2024 приблизно о 18 годині 11 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_29 , який належить ОСОБА_31 , який являється військовослужбовцем ЗСУ з номера телефону НОМЕР_30 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником фінансової установи на ім`я ОСОБА_16 та повідомив завідомо неправдиві відомості про наявність грошової допомоги, адресованої потерпілому з Республіки Польща.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, слідуючи злочинному плану за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання допомоги потерпілому ОСОБА_32 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій надав вказівку потерпілому перерахувати грошові кошти, які були на його банківському рахунку на підконтрольний вищезазначеним особам банківський рахунок, нібито для зарахування коштів на банківський рахунок потерпілої особи.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_33 в сумі 69 260 гривень наступним чином: шляхом перерахування зазначеної суми на банківський рахунок, який емітований в АТ «Таском Банк» на ім`я ОСОБА_34 , яка не була обізнана в злочинних планах вищезазначених осіб № НОМЕР_31 з подальшим перерахуванням 23 860 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_20 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «Акцент Банк» та 44 500 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_5 , відкритий на ім`я ОСОБА_5 в АТ «Акцент Банк», з якого в подальшому перераховано грошові кошти в сумі 10 850 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_28 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «ОЩАДБАНК». Крім того, з рахунку ОСОБА_5 здійснено перерахування коштів на банківський рахунок № НОМЕР_21 , відкритий в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_7 в сумі 28 000 грн. та на розрахунковий рахунок НОМЕР_32 , відкритий на ім`я ОСОБА_8 в АТ «Акцент Банк» в розмірі 19 000 грн. У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_6 , у невстановленому під час досудового розслідувані часу та місці, надав дані банківської картки НОМЕР_36 , емітованої в АТ «ПУМБ» на його ім`я ОСОБА_4 , який 07.03.2024 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області,здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_37 потерпілої ОСОБА_39 з номеру телефону НОМЕР_38 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником банку та повідомив завідомо неправдиві відомості щодо надходження на рахунок потерпілої коштів з Республіки Польща. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_40 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_39 , який підконтрольний ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_41 в сумі 7600 гривень шляхом перерахування зазначеної суми на банківський картковий рахунок НОМЕР_40 , який емітовано в АТ КБ «Глобус Банк» на ім`я ОСОБА_42 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_4 . Після чого 07.03.2024 о 19 годині 41 хвилині здійснив перерахування на банківський картковий рахунок НОМЕР_36 , емітований в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_6 , якому достовірно було відомо про те, що його картковий рахунок буде використано при вчиненні шахрайських дій. У подальшому зазначені кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_4 витрачено на власні потреби.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України. Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_6 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надав дані банківської карти НОМЕР_41 , яка емітована в АТ «Акцент Банк» на його ім`я ОСОБА_4 , який 05.04.2024 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_43 . Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався ОСОБА_16 та повідомив про намір допомогти у зборі коштів для потреб ЗСУ. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під виглядом надання потерпілій ОСОБА_44 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції, необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок.

Так, доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами ОСОБА_44 в сумі 46 860 гривень шляхом перерахування 05.04.2024 о 15 годині 36 хвилин зазначеної суми на банківський рахунок НОМЕР_42 , який відкрито ОСОБА_45 , який не був обізнаний про протиправні дії вищезазначених осіб в АТ «Акцент Банк» та подальшого перерахування зазначених грошових коштів на банківський рахунок НОМЕР_15 , емітований в АТ « Акцент Банк» на ім`я ОСОБА_5 . Далі з зазначеного рахунку здійснено перерахування коштів на банківський рахунок НОМЕР_43 , емітований в АТ «ПУМБ» та банківський рахунок НОМЕР_44 , емітований в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_6 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надав дані банківської карти НОМЕР_44 , яка емітована в АТ «ОщадБанк» на його ім`я ОСОБА_4 , який 13.05.2024 близько 13 години 30 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_54 з номеру телефону НОМЕР_50 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався працівником благодійного фонду та повідомив завідомо неправдиві відомості про допомогу у зборі коштів на ЗСУ.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_55 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідну для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_44 , який підконтрольний ОСОБА_4 .

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_55 в сумі 47 720 гривень шляхом перерахування на банківський картковий рахунок НОМЕР_44 , емітований в АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_6 , якому достовірно було відомо про те, що його картковий рахунок буде використано при вчиненні шахрайських дій. У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розпорядились коштами потерпілої особи за власним розсудом.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_6 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надав дані банківської карти НОМЕР_20 , яка емітована в АТ «А-Банк» на його ім`я ОСОБА_4 , який 05.01.2024 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_59 . Під час розмови ОСОБА_4 повідомив завідомо неправдиві відомості про надходження грошових коштів у вигляді допомоги на рахунок потерпілого з - за кордону.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання потерпілому ОСОБА_60 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_19 , який підконтрольний ОСОБА_4 , як комісію за отримання грошових коштів.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, за попередньою змовою з ОСОБА_4 . ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_61 в сумі 9 000 гривень шляхом перерахування 05.01.2024 зазначеної суми на банківський картковий рахунок НОМЕР_19 , який емітований в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_18 , яка не була обізнана в злочинних планах ОСОБА_4 та подальшого перерахування цього ж дня грошових коштів в сумі 9 000 гривень на банківський картковий рахунок НОМЕР_20 , який емітовано в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розпорядились коштами потерпілої особи за власним розсудом.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення за ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України при наступних обставинах:

Так, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_64 , шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 у невстановлений під час досудового розслідування час та місце, з метою вчинення шахрайських дій надав дані своєї банківської карти НОМЕР_21 , яка емітована в АТ «Універсал банк», та відкрита на його ім`я - ОСОБА_4 , який 19.01.2024 близько 13 години 40 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок потерпілому ОСОБА_26 , який являється військовослужбовцем ЗСУ з номеру телефону НОМЕР_52 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався ОСОБА_16 - працівником банківської установи та повідомив завідомо неправдиві відомості про грошовий переказ, що надійшов з Республіки Польща. Надалі ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання допомоги потерпілому ОСОБА_26 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкції необхідної для отримання вищезазначеного переказу, надав вказівку перерахувати грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_19 , який підконтрольний ОСОБА_4 ..

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), маючи корисливий мотив ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, слідуючи спільному плану заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_26 в сумі 35 860 гривень шляхом перерахування 19.01.2024 зазначеної суми на підконтрольний групі осіб банківський картковий рахунок НОМЕР_19 , який емітований в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_18 , яка не була обізнана в злочинних планах та подальшого перерахування грошових коштів на банківський рахунок НОМЕР_20 , який емітований в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_6 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення, з подальшим отриманням готівкових коштів в сумі 20 000 гривень в банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Надалі, цього ж дня грошові кошти в сумі 2 970 гривень перераховано на банківський картковий рахунок НОМЕР_21 , який емітований в АТ «Універсал банк» на ім`я ОСОБА_7 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення. У подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , у невстановленому під час досудового розслідування час та місце, надав у користування банківську карту (рахунок) НОМЕР_21 , відкриту на своє ім`я - ОСОБА_4 , який 23.06.2024, приблизно о 15 годині 40 хвилин, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснив дзвінок потерпілій ОСОБА_27 , під час якого повідомив завідомо неправдиві відомості про грошовий переказ у розмірі 23 600 грн., призначений для потерпілої ОСОБА_27 з Республіки Польща. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_27 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкцій необхідних для отримання вищезазначеного переказу, здійснив заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_27 у розмірі 26 000 грн. шляхом перерахування 23.06.2024 о 16:03:50 та 16:15:05, з карткового рахунку сина потерпілої - ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , де тимчасово перебували кошти потерпілої, на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок НОМЕР_22 , оформлений на ОСОБА_8 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за попередньою змовою групою осіб, після заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_27 у сумі 26 000 грн. ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що його банківську картку (рахунок) НОМЕР_21 використано з метою вчинення кримінального правопорушення, в подальшому, 23.06.2024 в період часу з 17 години 17 хвилин по 17 годину 20 хвилин зняв 20 000 грн. у банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» CADN7426 у м. Кам`янське, вул. Металургів, 2А.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надав дані своєї банківської карти НОМЕР_21 , відкритої в АТ «Універсал Банк» на його ім`я ОСОБА_4 , який 30.01.2024 приблизно о 18 годині 11 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_29 , який належить ОСОБА_31 , який являється військовослужбовцем ЗСУ з номера телефону НОМЕР_30 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником фінансової установи на ім`я ОСОБА_16 та повідомив завідомо неправдиві відомості про наявність грошової допомоги, адресованої потерпілому з Республіки Польща.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, слідуючи злочинному плану за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання допомоги потерпілому ОСОБА_32 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій надав вказівку потерпілому перерахувати грошові кошти, які були на його банківському рахунку на підконтрольний вищезазначеним особам банківський рахунок, нібито для зарахування коштів на банківський рахунок потерпілої особи.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_33 в сумі 69 260 гривень наступним чином: шляхом перерахування зазначеної суми на банківський рахунок, який емітований в АТ «Таском Банк» на ім`я ОСОБА_34 , яка не була обізнана в злочинних планах вищезазначених осіб № НОМЕР_31 з подальшим перерахуванням 23 860 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_20 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «Акцент Банк» та 44 500 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_5 , відкритий на ім`я ОСОБА_5 в АТ «Акцент Банк», з якого в подальшому перераховано грошові кошти в сумі 10 850 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_28 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «ОЩАДБАНК». Крім того, з рахунку ОСОБА_5 здійснено перерахування коштів на банківський рахунок № НОМЕР_21 , відкритий в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_7 в сумі 28 000 грн. та на розрахунковий рахунок НОМЕР_32 , відкритий на ім`я ОСОБА_8 в АТ «Акцент Банк» в розмірі 19 000 грн. У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_7 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надав дані банківської карти НОМЕР_21 , яка емітована в АТ «Універсал Банк» на його ім`я ОСОБА_4 , який 18.03.2024 перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області здійснив дзвінок на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_62 . Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався ОСОБА_16 та повідомив завідомо неправдиві відомості щодо бажання надати допомогу для її сина військовослужбовця, який отримав поранення та потребує лікування.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під виглядом надання потерпілій ОСОБА_63 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій інструкції, необхідної для отримання вищезазначеної допомоги, надав вказівку перерахувати грошові кошти на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами ОСОБА_63 в сумі 47 963 гривні шляхом перерахування 18.03.2024 о 15 годині 11 хвилин зазначеної суми на банківський рахунок НОМЕР_41 , який емітований в АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_5 та подальшого перерахування 18.03.2024 о 16 годині 06 хвилин грошових коштів у сумі 30 000 гривень на картковий рахунок НОМЕР_21 , який емітований в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення за ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України при наступних обставинах:

Так, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_8 у невстановлені під час досудового розслідування час та місце, з метою використання для вчинення шахрайських дій надав у користування банківську карту (рахунок) НОМЕР_22 , відкриту на своє ім`я - ОСОБА_4 , який 23.06.2024, приблизно о 15 годині 40 хвилин, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснив дзвінок потерпілій ОСОБА_27 , під час якого повідомив завідомо неправдиві відомості про грошовий переказ у розмірі 23 600 грн., призначений для потерпілої ОСОБА_27 з Республіки Польща. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під виглядом надання потерпілій ОСОБА_27 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій, інструкцій необхідних для отримання вищезазначеного переказу, здійснив заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_27 у розмірі 26 000 грн. шляхом перерахування 23.06.2024 о 16:03:50 та 16:15:05, з карткового рахунку сина потерпілої - ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , де тимчасово перебували кошти потерпілої, на підконтрольний ОСОБА_4 картковий рахунок НОМЕР_22 , оформлений на ОСОБА_8 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за попередньою змовою групою осіб, після заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_27 у сумі 26 000 грн. ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що його банківську картку (рахунок) НОМЕР_22 використано з метою вчинення кримінального правопорушення, 23.06.2024 о 16 годині 30 хвилин перерахував на банківську карту (рахунок) НОМЕР_21 , відкриту на ім`я ОСОБА_7 , який достовірно знав про те, що вказаний рахунок буде використано при вчиненні кримінального правопорушення, грошові кошти в сумі 20 500 грн. Після чого о 16 годині 31 хвилині здійснив другий перерахунок на вищезазначену банківську карту (рахунок) НОМЕР_21 грошових коштів в сумі 5 500 грн., які у подальшому у готівковій формі отримано ОСОБА_7 в банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» CADN7426 у м. Кам`янське, вул. Металургів, 2А.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_8 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надав дані свого розрахункового рахунку НОМЕР_32 , емітованого в АТ «А-Банк» на його ім`я ОСОБА_4 , який 30.01.2024 приблизно о 18 годині 11 хвилин, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_29 , який належить ОСОБА_31 , який являється військовослужбовцем ЗСУ з номера телефону НОМЕР_30 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався представником фінансової установи на ім`я ОСОБА_16 та повідомив завідомо неправдиві відомості про наявність грошової допомоги, адресованої потерпілому з Республіки Польща.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, слідуючи злочинному плану за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання допомоги потерпілому ОСОБА_32 , який був введений в оману та не мав сумніву щодо правомірності своїх дій надав вказівку потерпілому перерахувати грошові кошти, які були на його банківському рахунку на підконтрольний вищезазначеним особам банківський рахунок, нібито для зарахування коштів на банківський рахунок потерпілої особи.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), маючи корисливий мотив, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_33 в сумі 69 260 гривень наступним чином: шляхом перерахування зазначеної суми на банківський рахунок, який емітований в АТ «Таском Банк» на ім`я ОСОБА_34 , яка не була обізнана в злочинних планах вищезазначених осіб № НОМЕР_31 з подальшим перерахуванням 23 860 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_20 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «Акцент Банк» та 44 500 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_5 , відкритий на ім`я ОСОБА_5 в АТ «Акцент Банк», з якого в подальшому перераховано грошові кошти в сумі 10 850 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_28 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «ОЩАДБАНК». Крім того, з рахунку ОСОБА_5 здійснено перерахування коштів на банківський рахунок № НОМЕР_21 , відкритий в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_7 в сумі 28 000 грн. та на розрахунковий рахунок НОМЕР_32 , відкритий на ім`я ОСОБА_8 в АТ «Акцент Банк» в розмірі 19 000 грн. У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_8 , у невстановленому під час досудового розслідуванні часу та місці, надав дані своєї банківської карти НОМЕР_22 , відкриту в АТ «ПУМБ» на його ім`я ОСОБА_4 , який 18.02.2024 близько о 16 годині, перебуваючи на території села Єлизаветівка Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, здійснив дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_33 потерпілої ОСОБА_35 з номеру телефону НОМЕР_34 , який перебував у його користуванні. Під час розмови ОСОБА_4 відрекомендувався менеджером з міжнародних переказів та повідомив завідомо неправдиві відомості про надходження благодійної допомоги з Республіки Польща.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, повторно, маючи корисливий мотив, слідуючи злочинному плану за попередньою змовою з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїй дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під виглядом надання допомоги потерпілій ОСОБА_36 , яка була введена в оману та не мала сумніву щодо правомірності своїх дій надав вказівку потерпілій перерахувати грошові кошти, які були на її банківському рахунку на підконтрольний вищезазначеним особам банківський рахунок, нібито для зарахування коштів на банківський рахунок потерпілої особи.

Доводячи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_37 в сумі 9 800 гривень наступним чином: шляхом перерахування 18.02.2024 зазначеної суми на банківський картковий рахунок НОМЕР_35 , емітований в АТ «Таском-банк» на ім`я ОСОБА_38 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та подальшого перерахування грошових коштів в сумі 4 900 гривень на банківський рахунок НОМЕР_22 , який емітовано в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_8 . У подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розпорядились зазначеними коштами за власними потребами.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час підготовчого судового розгляду кримінального провадження прокурор повідомила про те, що між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в присутності їх захисників, укладено угоди про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Так, 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000124, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_9 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України, в обсязі обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 27.01.2023) у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Петриківського районного суду від 14.11.2024, остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вказаною угодою сторони погодили застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів, вилучених під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «Tecno» IMEI1: НОМЕР_53 , IMEI2: НОМЕР_54 .

Також угодою обвинувачений ОСОБА_4 визнає у повному обсязі позовні заяви потерпілих ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_44 , ОСОБА_49 , ОСОБА_55 , ОСОБА_61 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_25 та ОСОБА_12 .

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та обмеження права на оскарження вироку.

Крім того, 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000124, та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_10 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України, в обсязі обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 27.01.2023) у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Вказаною угодою сторони погодили застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів, вилучених під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy A50» IMEI1: НОМЕР_55 .

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та обмеження права на оскарження вироку.

Також, 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000124, та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_9 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України, в обсязі обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Вказаною угодою сторони погодили застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів, вилучених під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «NOMI» IMEI: НОМЕР_56 та мобільний телефон «Nokia».

Також угодою обвинувачений ОСОБА_6 визнає у повному обсязі позовні заяви потерпілих ОСОБА_41 , ОСОБА_44 , ОСОБА_55 , ОСОБА_65 .

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та обмеження права на оскарження вироку.

Також, 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000124, та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_11 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України, в обсязі обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Вказаною угодою сторони погодили застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів, вилучених під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон «Xiomi MI 11 lite», IMEI1: НОМЕР_57 , IMEI2: НОМЕР_58 , мобільний телефон «Neffos C5 Plus», IMEI1: НОМЕР_59 , IMEI2: НОМЕР_60 , грошові кошти загальною сумою 9 300 грн.

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та обмеження права на оскарження вироку.

Крім того, 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000124, та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_9 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_8 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України, в обсязі обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Вказаною угодою сторони погодили застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів, вилучених під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон «Samsung N900», IMEI: НОМЕР_61 .

Також вказаною угодою ОСОБА_8 у повному обсязі визнав позовну заяву ОСОБА_27 .

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та обмеження права на оскарження вироку.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даних угод дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила угоди про визнання винуватими затвердити і призначити обвинуваченим узгоджені в угодах міри покарання та інші передбачені угодами заходи.

Потерпілий ОСОБА_66 у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, позов підтримує у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_24 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій матеріального характеру до обвинувачених не має.

Потерпіла ОСОБА_20 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, позов підтримує у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_55 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, позов підтримує у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_12 у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, позов підтримує у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_67 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, з позовними вимогами звертатися не буде.

Потерпіла ОСОБА_44 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій матеріального характеру до обвинуваченої ОСОБА_5 не має.

Потерпіла ОСОБА_21 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій матеріального характеру до обвинувачених не має.

Потерпіла ОСОБА_19 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, позов підтримує у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_25 у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, позов підтримує у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_68 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, позов підтримує у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_69 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, позов підтримує у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_26 у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, позов підтримує у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_63 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій матеріального характеру до обвинувачених не має, збитки відшкодовані.

Потерпіла ОСОБА_52 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій матеріального характеру до обвинувачених не має, збитки відшкодовані.

Потерпілий ОСОБА_15 у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій матеріального характеру до обвинувачених не має, збитки відшкодовані.

Потерпіла ОСОБА_29 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій матеріального характеру до обвинувачених не має, збитки відшкодовані.

Потерпіла ОСОБА_27 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 не має, збитки відшкодовані, позов не заявлений.

Потерпіла ОСОБА_13 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій матеріального характеру до обвинувачених не має, збитки відшкодовані.

Потерпілий ОСОБА_70 у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій матеріального характеру до обвинувачених не має, збитки відшкодовані.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України, в обсязі обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду, пояснивши, що він був присутнім при укладанні угоди, угода була укладена добровільно та ОСОБА_4 роз`ясненні наслідки укладання та затвердження даної угоди.

Обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України, в обсязі обвинувачення, надала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду, пояснивши, що він був присутнім при укладанні угоди, угода була укладена добровільно та ОСОБА_5 роз`ясненні наслідки укладання та затвердження даної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України, в обсязі обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду, пояснивши, що він був присутнім при укладанні угоди, угода була укладена добровільно та ОСОБА_8 роз`ясненні наслідки укладання та затвердження даної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України, в обсязі обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду, пояснивши, що він був присутнім при укладанні угоди, угода була укладена добровільно та ОСОБА_6 роз`ясненні наслідки укладання та затвердження даної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України, в обсязі обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_11 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду, пояснивши, що він був присутнім при укладанні угоди, угода була укладена добровільно та ОСОБА_7 роз`ясненні наслідки укладання та затвердження даної угоди.

Вирішуючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно ч. 4 п. 1 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ч 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_9 , суд виходив з наступного.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень за ст. 190 ч. 2, ч. 3, ч. 4 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не одноразово судимий, не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, в медичних установах на обліку не перебуває, групу інвалідності не має, задовільно характеризується з місця проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкі та тяжкі злочини, дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимою особою, а також - відсутність обтяжуючих обставин та наявність таких обставин, які пом`якшують покарання, як активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Таким чином, умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація є вірною, передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні дані щодо неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань; наявні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190 (в редакції від 27.01.2023) КК України, є тяжкими злочинами.

У справі є потерпілі, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КК України, угода про визнання винуватості може бути укладена лише за умови надання потерпілими письмової згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Така письмова згода потерпілих наявна і подана суду разом з угодою.

При викладених вище обставинах, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_9 належить затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 2, ч. 3, ч. 4 КК України та призначити останньому узгоджену сторонами в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_10 , суд виходив з наступного.

Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання її винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень за ст. 190 ч. 2, ч. 3, ч. 4 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, працює, заміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей, в медичних установах на обліку не перебуває, групу інвалідності не має, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування збитків.

Обставинами, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила нетяжкі та тяжкі злочини, дані про особу обвинуваченої, яка є раніше не судимою особою, вперше притягається до кримінальної відповідальності, а також - відсутність обтяжуючих обставин та наявність таких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як-то: щире каяття, добровільне відшкодування збитків.

Таким чином, умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація є вірною, передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні дані щодо неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань; наявні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190 (в редакції від 27.01.2023) КК України, є тяжкими злочинами.

У справі є потерпілі, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КК України, угода про визнання винуватості може бути укладена лише за умови надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Така письмова згода потерпілих наявна і подана суду разом з угодою.

При викладених вище обставинах, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_10 належить затвердити.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 2, ч. 3, ч. 4 КК України та призначити остаточно останній узгоджену сторонами в угоді міру покарання на підставі ст. 70 ч. 1 КК України у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Таким чином, можливість визначення судом у випадку затвердження угоди тривалості іспитового строку в передбачених статтею 75 КК межах на строк від одного до трьох років з одного боку та відмова обвинуваченого від права на апеляційне оскарження, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК, з іншого боку, становили передбачувані наслідки укладення угоди, з якими обвинувачена добровільно погодилася.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, за доцільне призначити покарання, узгоджене сторонами угоди, шляхом звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком. Також суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки у відповідності до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, та особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я, сімейний стан, її ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї поведінки, вважає необхідним встановити ОСОБА_5 іспитовий строк мінімальним терміном з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_9 , суд виходив з наступного.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень за ст. 190 ч. 2, ч. 4 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, пенсіонер, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, в медичних установах на обліку не перебуває, групу інвалідності не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив нетяжкі та тяжкі злочини, дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимою особою, а також - відсутність обтяжуючих обставин та наявність таких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як-то: активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Таким чином, умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація є вірною, передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні дані щодо неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань; наявні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190, КК України, є тяжким злочином.

У справі є потерпілі, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КК України, угода про визнання винуватості може бути укладена лише за умови надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Така письмова згода потерпілих наявна і подана суду разом з угодою.

При викладених вище обставинах, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_9 належить затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 2, ч. 4 КК України та призначити останньому узгоджену сторонами в угоді міру покарання на підставі ст. 70 ч. 1 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Таким чином, можливість визначення судом у випадку затвердження угоди тривалості іспитового строку в передбачених статтею 75 КК межах на строк від одного до трьох років з одного боку та відмова обвинуваченого від права на апеляційне оскарження, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК, з іншого боку, становили передбачувані наслідки укладення угоди, з якими обвинувачений добровільно погодився.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, за доцільне призначити покарання, узгоджене сторонами угоди, шляхом звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком. Також суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки у відповідності до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, та особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, його ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї поведінки, вважає необхідним встановити ОСОБА_6 іспитовий строк мінімальним терміном з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_11 , суд виходив з наступного.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень за ст. 190 ч. 2, ч. 4 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, в медичних установах на обліку не перебуває, групу інвалідності не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставинами, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нетяжкі та тяжкі злочини, дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимою особою, а також - відсутність обтяжуючих обставин та наявність таких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як-то: щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Таким чином, умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація є вірною, передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні дані щодо неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань; наявні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190, КК України, є тяжким злочином.

У справі є потерпілі, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КК України, угода про визнання винуватості може бути укладена лише за умови надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Така письмова згода потерпілих наявна і подана суду разом з угодою.

При викладених вище обставинах, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_11 належить затвердити.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 2, ч. 4 КК України та призначити останньому узгоджену сторонами в угоді міру покарання на підставі ст. 70 ч. 1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Таким чином, можливість визначення судом у випадку затвердження угоди тривалості іспитового строку в передбачених статтею 75 КК межах на строк від одного до трьох років з одного боку та відмова обвинуваченого від права на апеляційне оскарження, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК, з іншого боку, становили передбачувані наслідки укладення угоди, з якими обвинувачений добровільно погодився.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, за доцільне призначити покарання, узгоджене сторонами угоди, шляхом звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком. Також суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки у відповідності до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, та особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, його ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї поведінки, вважає необхідним встановити ОСОБА_7 іспитовий строк мінімальним терміном з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_9 , суд виходив з наступного.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень за ст. 190 ч. 2, ч. 4 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, в медичних установах на обліку не перебуває, групу інвалідності не має, позитивно характеризується з місця проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що обвинуваченийОСОБА_8 вчинив нетяжкі та тяжкі злочини, дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимою особою, а також - відсутність обтяжуючих обставин та наявність таких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як-то: активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Таким чином, умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація є вірною, передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні дані щодо неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань; наявні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190, КК України, є тяжким злочином.

У справі є потерпілі, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КК України, угода про визнання винуватості може бути укладена лише за умови надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Така письмова згода потерпілих наявна і подана суду разом з угодою.

При викладених вище обставинах, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену 01.04.2025 між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_9 належить затвердити.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 2, ч. 4 КК України та призначити останньому узгоджену сторонами в угоді міру покарання на підставі ст. 70 ч. 1 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Таким чином, можливість визначення судом у випадку затвердження угоди тривалості іспитового строку в передбачених статтею 75 КК межах на строк від одного до трьох років з одного боку та відмова обвинуваченого від права на апеляційне оскарження, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК, з іншого боку, становили передбачувані наслідки укладення угоди, з якими обвинувачений добровільно погодивася.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, за доцільне призначити покарання, узгоджене сторонами угоди, шляхом звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком. Також суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки у відповідності до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, та особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, його ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї поведінки, вважає необхідним встановити ОСОБА_8 іспитовий строк мінімальним терміном з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Потерпілою ОСОБА_19 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 10 200 гривень.

Потерпілою ОСОБА_20 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 14 200 гривень.

Потерпілою ОСОБА_55 подано цивільний позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 47 720 гривень.

Потерпілим ОСОБА_25 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 9 000 гривень.

Потерпілим ОСОБА_12 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 3 500 гривень.

Потерпілою ОСОБА_71 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 23 860 гривень.

Потерпілою ОСОБА_72 подано цивільний позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 7 600 гривень.

Потерпілим ОСОБА_26 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 30 860 гривень.

Потерпілим ОСОБА_73 подано цивільний позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 9 000 гривень.

Потерпілою ОСОБА_44 подано цивільний позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 43 860 гривень.

Потерпілою ОСОБА_27 подано цивільний позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 20 600 гривень.

Вирішуючи заявлені потерпілими цивільні позови про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (т.1 а.с. 85-101, т.2 а.с. 170-171), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь - яка інша фізична чи юридична особа має право на будь - якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

На підставі ст. 127 ч. 2 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Також, згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню серед іншого, і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Факт завдання шкоди потерпілим знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Таким чином, суд зазначає, що із вказаних норм права слідує, що шкоду, яка завдана потерпілим повинна бути відшкодована обвинуваченими, які вчинили кримінальне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілих підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.08.2024 та 03.02.2024, у відповідності до ст.174 КПК України необхідно скасувати у зв`язку з тим, що потреба у цьому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Речові докази:

-портативну цифрову карту пам`яті марки «Kingston» micro SD на 32 GB, на якій міститься відеозапис з обшуком за адресою: АДРЕСА_4 , яку поміщено до паперового конверту, портативну цифрову карту пам`яті марки «Kingston» micro SD на 32 GB, на якій міститься відеозапис з обшуком за адресою: АДРЕСА_5 , яку поміщено до паперового конверту, портативну цифрову карту пам`яті марки «Kingston» micro SD на 32 GB, на якій міститься відеозапис з обшуком автомобіля «Mitsubishi Grandis», д.н.з. НОМЕР_62 , яку поміщено до паперового конверту, портативну цифрову карту пам`яті марки «Kingston» micro SD на 32 GB, на якій міститься відеозапис з обшуком за адресою: АДРЕСА_6 , яку поміщено до паперового конверту, портативну цифрову карту пам`яті із відеозаписом обшуку від 30.01.2024, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження;

-автомобіль «Mitsubishi Grandis», д.н.з. НОМЕР_62 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - вважати повернутим за належністю власнику;

- паспорти на ім`я ОСОБА_74 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_75 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_76 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_77 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , банківська картка АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_21 , 2 банківські картки, емітовані в АТ «А-Банк» НОМЕР_63 , НОМЕР_64 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути за належністю власникам;

- сіл-холдер оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», 6 сіл-холдерів операторів мобільного зв`язку, 4 сім - карти операторів мобільного зв`язку, чорнові записи на 2 шматках паперових листків, з написами паролів та електронних пошт, акаунтів пошукових систем, зошит із рукописним текстом, пошкоджений корінець зошиту із рукописним текстом, склеєний за допомогою прозорого скотчу аркуш паперу з рукописним текстом на обох сторінках, корінець зошиту рукописним текстом, 23 мікро сім - картки операторів мобільного зв`язку, з яких 21 ПрАТ «ВФ Україна» та 2 ТОВ «Лайфселл», коробка від телефону марки «Tecno» IMEI1: НОМЕР_53 , IMEI2: НОМЕР_54 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються.

Частиною 1 ст. 96-1 КК України встановлено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України) або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України).

Речові докази - мобільний телефон «Tecno» IMEI1: НОМЕР_53 , IMEI2: НОМЕР_54 , мобільний телефон «Samsung Galaxy A50» IMEI1: НОМЕР_55 , мобільний телефон «NOMI» IMEI: НОМЕР_56 та мобільний телефон «Nokia», мобільний телефон «Xiomi MI 11 lite», IMEI1: НОМЕР_57 , IMEI2: НОМЕР_58 , мобільний телефон «Neffos C5 Plus», IMEI1: НОМЕР_59 , IMEI2: НОМЕР_60 , грошові кошти загальною сумою 9 300 грн., мобільний телефон «Samsung N900», IMEI: НОМЕР_61 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, - відповідно до п. 3 ч.1 ст. 96-2 КК України, ст.100 КПК України конфіскувати в дохід держави.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 судом не обирався. Ураховуючи те, що стосовно обвинувачених запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченим запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 14.08.2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому було продовжено. З метою забезпечення виконання вироку суду, ОСОБА_4 необхідно залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити незмінною - тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01.04.2025, укладену між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 2(два) роки;

-за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 27.01.2023) - у вигляді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки;

-за ч. 4 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2024та покарання, призначеного за даним вироком, остаточно призначитиОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 14.08.2024, зарахувавши його в строк відбуття покарання.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01.04.2025, укладену між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити їй, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 1(один) рік;

-за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 27.01.2023) - у вигляді позбавлення волі строком на 3(три) роки;

-за ч. 4 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3(три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (одного) року вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженої.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01.04.2025, укладену між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 2(два) роки;

-за ч. 4 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_6 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01.04.2025, укладену між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 1(один) рік;

-за ч. 4 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3(три) роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_7 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01.04.2025, укладену між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 1(один) рік;

-за ч. 4 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_8 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_19 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_19 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 10 200 грн. (десять тисяч двісті грн.).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_20 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_20 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 14 200 грн. (чотирнадцять тисяч двісті грн.).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_54 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_54 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 47 720 грн. (сорок сім тисяч сімсот двадцять грн.).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_25 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_25 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 9 000 грн. (дев`ять тисяч грн.).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 3 500 грн. (три тисячі п`ятсот грн.).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_78 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_46 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 23 860 грн. (двадцять три тисячі вісімсот шістдесят грн.).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_39 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_39 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 7 600 грн. (сім тисяч шістсот грн.).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_26 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_26 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 30 860 грн. (тридцять тисяч вісімсот шістдесят грн.).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_59 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_59 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 9 000 грн. (дев`ять тисяч грн.).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_27 до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_27 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 20 600 грн. (двадцять тисяч шістсот грн.).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_43 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_59 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 43 860 грн. (сорок три тисячі вісімсот шістдесят грн.).

Арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.08.2024 та 03.02.2024, у відповідності до ст.174 КПК України - скасувати.

Речові докази:

-портативну цифрову карту пам`яті марки «Kingston» micro SD на 32 GB, на якій міститься відеозапис з обшуком за адресою: АДРЕСА_4 , яку поміщено до паперового конверту, портативну цифрову карту пам`яті марки «Kingston» micro SD на 32 GB, на якій міститься відеозапис з обшуком за адресою: АДРЕСА_5 , яку поміщено до паперового конверту, портативну цифрову карту пам`яті марки «Kingston» micro SD на 32 GB, на якій міститься відеозапис з обшуком автомобіля «Mitsubishi Grandis», д.н.з. НОМЕР_62 , яку поміщено до паперового конверту, портативну цифрову карту пам`яті марки «Kingston» micro SD на 32 GB, на якій міститься відеозапис з обшуком за адресою: АДРЕСА_6 , яку поміщено до паперового конверту, портативну цифрову карту пам`яті із відеозаписом обшуку від 30.01.2024, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль «Mitsubishi Grandis», д.н.з. НОМЕР_62 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - вважати повернутим за належністю власнику;

- паспорти на ім`я ОСОБА_79 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_80 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_76 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_77 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , банківська картка АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_21 , 2 банківські картки, емітовані в АТ «А-Банк» НОМЕР_63 , НОМЕР_64 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути за належністю власникам;

- сіл-холдер оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», 6 сіл-холдерів операторів мобільного зв`язку, 4 сім - карти операторів мобільного зв`язку, чорнові записи на 2 шматках паперових листків, з написами паролів та електронних пошт, акаунтів пошукових систем, зошит із рукописним текстом, пошкоджений корінець зошиту із рукописним текстом, склеєний за допомогою прозорого скотчу аркуш паперу з рукописним текстом на обох сторінках, корінець зошиту рукописним текстом, 23 мікро сім - картки операторів мобільного зв`язку, з яких 21 ПрАТ «ВФ Україна» та 2 ТОВ «Лайфселл», коробка від телефону марки «Tecno» IMEI1: НОМЕР_53 , IMEI2: НОМЕР_54 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.

Речові докази - мобільний телефон «Tecno» IMEI1: НОМЕР_53 , IMEI2: НОМЕР_54 , мобільний телефон «Samsung Galaxy A50» IMEI1: НОМЕР_55 , мобільний телефон «NOMI» IMEI: НОМЕР_56 та мобільний телефон «Nokia», мобільний телефон «Xiomi MI 11 lite», IMEI1: НОМЕР_57 , IMEI2: НОМЕР_58 , мобільний телефон «Neffos C5 Plus», IMEI1: НОМЕР_59 , IMEI2: НОМЕР_60 , грошові кошти загальною сумою 9 300 грн., мобільний телефон «Samsung N900», IMEI: НОМЕР_61 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, - відповідно до п. 3 ч.1 ст. 96-2 КК України, ст.100 КПК України конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1