Справа № 592/6091/24
Провадження № 1-в/592/22/25
УХВАЛА

10 січня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироку у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000019 від 13.01.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України у справі № 592/6091/24 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Конотоп Сумської області, громадянин України, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий; засуджений 23.04.2024 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 31.05.2024.

До суду надійшла заява засудженого, в якій просить привести вирок у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений підтримав заяву та просив привести вирок у відповідність.

Захисник підтримала засудженого.

Прокурор вважав за можливе час оково задовольнии заяву засудженого та звільнити від покарання за ч. 5 ст. 185 КК України.

Засудженим порушено питання про застосування вимог частини 2 статті 74 КК України, згідно якої особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 та пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ).

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів дохоів громадян.

Статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, суд вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (статті 22, 26 КПК України).

Звертаючись до суду з заявою засуджений просить привести у відповідність згідно з Законом України № 3886-ІХ вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2024, яким він засуджений до покарання у виді позбавлення волі за ч. 5 ст. 185 КК України за таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 20.03.2020 на загальну суму 870 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Відповідно станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб неоподатковуваний мінімумів доходів громадян становив 2 102 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2024 за ч. 5 ст. 185 КК України завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна.

Відтак, враховуючи те, що вчинене ОСОБА_4 діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вказаний вище вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, клопотання засудженого є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Привести у відповідність із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2024 відносно ОСОБА_4 , засудженого за ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2024 за ч. 5 ст. 185 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2024 за ч. 4 ст. 187 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1