Справа № 515/300/25
Провадження № 1-кс/515/520/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Татарбунари

Слідчий суддя Татарбунарського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача та прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та неповерненні тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :

04 березня 2025 року в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить зобов`язати дізнавача та прокурора внести відомості, які містяться у його заяві від 17 лютого 2025 року про злочин, передбачений ст. 197-1 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та повернути тимчасово вилучене майно.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив про її задоволення.

Дізнавач ВП №2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд скарги у її відсутність, зі скаргою не згодна.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали скарги та ЄО №1349 від 21.02.2025 року, слідчий суддя дійшов до такого.

Встановлено, що 17 лютого 2025 року ОСОБА_3 звернувся до ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення гр. ОСОБА_4 протиправних дій, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, щодо захоплення належної йому земельної ділянки та завдання істотної шкоди.

Вказана заява зареєстрована в ІТС ІПНП та журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за №787 від 21.02.2025 року.

За результатами перевірки заяви ОСОБА_3 ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області складено доповідну записку про відсутність в діях працівника поліції порушень чинного законодавства, про що направлено листа на адресу заявника. Перевірки повідомлення щодо вчинення кримінального правопорушення не проведено, лише складено доповідну працівника поліції та долучено копії довідок за результатами попередніх перевірок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно з ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, бездіяльністю слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, є невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, як передумова для початку досудового розслідування та внесення відомостей за такою заявою до ЄРДР, обов`язково з`ясовується тільки у випадку самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором цих обставин з будь-якого джерела.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, заява про кримінальне правопорушення як передумова для початку досудового розслідування для внесення відомостей за такою заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань повинна містити виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

До того ж, чинним кримінальним процесуальним законодавством України не передбачена процедура проведення перевірки після надходження заяви про вчинене кримінальне правопорушення, а встановлена пряма норма, яка передбачає безальтернативний обов`язок внести відповідні відомості до ЄРДР.

На думку слідчого судді, заява ОСОБА_3 від 17 лютого 2025 року відповідає вказаним вимогам, оскільки містить короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Подальша перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР.

За такого, скарга ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження і підлягає задоволенню в цій частині.

Щодо вимоги заявника про повернення тимчасово вилученого майна слідчий суддя зазначає таке.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

У частині ч. 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Законодавцем в статті 169 КПК України визначено підстави повернення тимчасового вилученого майна, зокрема зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Тобто, порядок повернення тимчасово вилученого майна його володільцю визначений ст. 169 КПК України та вирішується в порядку, передбаченому главою 26 КПК України за результатами розгляду скарги володільця тимчасово вилученого майна на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасового вилученого майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування відомості про злочин за заявою ОСОБА_3 не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, майно заявника тимчасово не вилучалося, клопотання про накладення арешту на це майно слідчому судді не подавалося, що свідчить про відсутність правових підстав для повернення вказаного майна.

Враховуючи викладене, скарга заявника в частині повернення тимчасово вилученого майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214,303,306,307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача та прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Зобов`язати орган досудового розслідування ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, згідно з заявою ОСОБА_3 від 17 лютого 2025 року, надавши заявнику витяг з ЄРДР, та розпочати досудове розслідування.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом пяти днів до Одеського апеляційного суду з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1