ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/9570/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/550/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.259 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Київського районного суду м.Харкова від 01 11 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Харкові, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, неодружений, на утриманні дітей не має, має середню освіту, раніше не судимий, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.259 КК України, з призначенням покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Іспитовий строк ухвалено обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 01 11 2024.

Згідно зі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасовано арешт, накладений на мобільний телефон Redmi Note 10, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора Водафон з номером НОМЕР_3 .

Вирішено питання щодо долі речових доказів, а саме:

-мобільний телефон Redmi Note 10, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора Водафон з номером НОМЕР_3 ухвалено повернути власнику - ОСОБА_7 ;

-диск із аудіозаписами дзвінків на лінію «102» ухвалено зберігати в матеріалах справи.

Вищевказаним вироком встановлено, що 27 06 2024 о 21:00 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні квартири, за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, достовірно знаючи про неправдивий характер поширюваної ним інформації, розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку страху та паніки у громадян та порушить їх нормальний ритм життя та громадський спокій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, за допомогою свого мобільного телефону RedniNote 10, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , здійснив дзвінок на телефон НОМЕР_4 , котрий належить викладачу Харківського обласного медичного фахового коледжу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій повідомив про замінування приміщень Комунального закладу охорони здоров`я «Харківський обласний медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради.

В ході виїзду слідчо-оперативної групи за адресами: м.Харків, вул.Гуданова, 4/10, та м.Харків, Куликівський Узвіз, 3, були обстежені приміщення Комунального закладу охорони здоров`я «Харківський обласний медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради, однак вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин за вказаними адресами виявлено не було.

Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанціїкваліфіковані за ч.2 ст.259 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху на території закладу освіти, яке загрожувало загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вироком Київського районного суду м.Харкова від 01 11 2024 року, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом першої інстанції ст.ст.96-1, 96-2 КК України, які підлягають застосуванню.

В обґрунтування своїх доводів посилається на ст.96-1 КК України та п.4 ч.1 ст.96-2 КК України та вказує, що згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин з використанням засобу, а саме мобільного телефону Redmi Note 10, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , який, на думку прокурора, підлягає спеціальній конфіскації.

У зв`язку з цим прокурор просить відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати до ОСОБА_7 спеціальну конфіскацію у виді конфіскації мобільного телефону Redmi Note 10, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 у власність держави. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що у даному випадку телефон є безпосереднім предметом за допомогою якого було вчинено кримінальне правопорушення, тому за таких обставин його має бути конфісковано в дохід держави.

Обвинувачений ОСОБА_7 взяв захист своїх прав та інтересів на себе, і не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового засідання, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Крім того, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом першої інстанції було з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

Перевіряючи доводи прокурора про застосування положень ст.ст.96-1, 96-2 КК України до обвинуваченого ОСОБА_7 в частині вирішення долі речового доказу, колегія суддів вважає їх не позбавленими правових підстав, з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_7 для вчинення вказаного кримінального правопорушення використовував саме свій мобільний телефон RedniNote 10, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , на який під час досудового розслідування було накладено арешт.

Враховуючи викладене, висновок суду про повернення обвинуваченому ОСОБА_7 речового доказу - мобільного телефону RedniNote 10, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає вищезазначеним вимогам закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим доводи прокурора в апеляційній скарзі є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Поряд з цим, відповідно до правового висновку, якій міститься у постанові ОП ККС ВС від 16 вересня 2024 року у справі №183/4229/23, а також постанові ККС ВС від 19 вересня 2024 року у справі №382/17/20, провадження №51-1303км24 - відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також перелік кримінальних правопорушень, за вчинення яких може бути застосована спеціальна конфіскація.

Процесуальні рішення, на підставі яких може бути застосована спеціальна конфіскація, визначено частинами другою, третьою статті 96-1 КК України (обвинувальний вирок суду, ухвала суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності, ухвала суду про застосування примусових заходів медичного характеру тощо).

Частиною 1 статті 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Згідно з ч.1 ст.421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Відповідно до положень ч.1 ст.418 КПК України суд апеляційної інстанції ухвалює вирок у випадку, передбаченому п.3 ч.1 ст.407 цього Кодексу. Будь-яке інше рішення суд апеляційної інстанції приймає у формі ухвали.

Конституційний Суд України (рішення №1-р/2022 від 30 червня 2022 року) щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 96-1, 96-2 КК (щодо спеціальної конфіскації) визнав їх такими, що є конституційними, та, серед іншого вказав, що спеціальна конфіскація не є видом кримінального покарання, тому її застосування на підставі судового рішення (вирок, ухвала), не є притягненням до кримінальної відповідальності.

Таким чином, спеціальна конфіскація не є кримінальним покаранням, її застосування не тягне за собою збільшення обсягу обвинувачення, не є застосуванням закону про більш тяжке кримінальне правопорушення, не свідчить про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, тобто не є випадком, передбаченим ст.420 КПК України, тому рішення про застосування спеціальної конфіскації суд апеляційної інстанції має приймати у формі ухвали згідно з приписами ч.1 ст.418 КПК України.

Застосування відповідно до положень статей 96-1, 96-2 КК України судом апеляційної інстанції спеціальної конфіскації не є тим «іншим випадком», передбаченим ч.1 ст.421 КПК України, що погіршує становище обвинуваченого. З урахуванням системного аналізу статей 408, 420 та 421 КПК України, рішення апеляційного суду, яким застосовується спеціальна конфіскація, постановлюється у формі ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції змінити в частині вирішення долі речового доказу - мобільного телефону Redmi Note 10, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , внаслідок чого апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 01 11 2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.259 КК України, - змінити на підставі ст.96-1 КК України.

Відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати до ОСОБА_7 спеціальну конфіскацію у виді конфіскації мобільного телефону Redmi Note 10, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 у власність держави.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4