Справа № 346/6627/24
Провадження № 1-в/346/34/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Коломия в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Солов`ятин Бережанського району Тернопільської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.03.2014 Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

-04.06.2015 Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України остаточно до 4 років позбавлення волі, звільнився 12.10.2018 по відбуттю строку покарання,

-25.05.2022 Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту,

-11.07.2022 Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.309 КК України до 3 місяців арешту, на підставі ст.71 КК України остаточно до 4 місяців арешту,

-16.11.2022 Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.4 ст.185, ч.3 ст.369,70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України остаточно до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

-10.02.2023 Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України остаточно до 5 років 5 місяців позбавлення волі,

засудженого 05.04.2023 Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України остаточно до 5 років 5 місяців позбавлення волі,

про звільнення від покарання та пом`якшення покарання на підставі ч.ч. 2,3 ст. 74 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2024 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить застосувати щодо нього Закон України №3886-ІХ від 18.07.2024 р., яким введена декриміналізація крадіжки (ст.185 КК України) просить суд скасувати призначену йому вироком суду міру покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити та скасувати призначене йому вироком суду покарання за ст.185 КК України, оскільки вчинена ним крадіжка, за яку він засуджений підлягає декриміналізації, а він підлягає звільненню від покарання, призначеного цим вироком. Додав, що покарання за вироками Бережанського районного суду Тернопільської області від 25.05.2022 та від 11.07.2022 у виді арешту не відбував.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання засудженого в частині звільнення його від покарання, призначеного вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 25.05.2022 за ч.2 ст.185 КК України та вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.11.2022 за ч.4 ст.185 КК України оскільки викрадені ним суми, 610,62 грн. та 722,47 грн., не перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на час вчинення злочинів.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, надані в обґрунтування клопотання, матеріали особової справи засудженого дійшов наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 05.04.2023 року.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений вироками Бережанського районного суду Тернопільської області від 25.05.2022, 11.07.2022, 16.11.2022, 05.04.2023 та вироком Бучанського районного суду Тернопільської області від 10.02.2023, призначене цими вироками покарання не відбув.

Так, відповідно до вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 25.05.2022 ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно. Злочин вчинено 20.01.2022 року, вартість викраденого майна становить 610,62 грн. За цим вироком ОСОБА_4 засуджений до 3 місяців арешту.

Відповідно до вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.07.2022 (з урахуванням ухвали цього ж суду від 12.07.2022 року про виправлення описки) ОСОБА_4 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України до 3 місяців арешту, на підставі ст.71 КК України йому до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 25.05.2022 року та остаточно визначено покарання 4 місяці арешту. Строк відбуття покарання визначено рахувати з дня реального виконання вироку.

Відповідно до рапорту оперуповноваженого СКП ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 затриманий 22.08.2022 року на виконання вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.07.2022.

Відповідно до вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.11.2022 ОСОБА_4 засуджений за кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК до 5 років позбавлення волі, за ч.3 ст.369 КК до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України йому до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 11.07.2022 року та остаточно визначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі. Строк відбуття покарання визначено рахувати з дня затримання, тобто з 22.08.2022 року.

За цим вироком ОСОБА_4 визнаний винним за вчинення двох кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в умовах воєнного стану. Злочини вчинено 25.06.2022 року, вартість викраденого майна становить 722,47 грн. та 14.07.2022 року, вартість викраденого майна становить 2795,00 грн.

Відповідно до вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 10.02.2023 ОСОБА_4 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Бережанського районного суду від 16.11.2022 , більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно визначено покарання 5 років 5 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання визначено рахувати з дня затримання, тобто з 22.08.2022 року.

За цим вироком ОСОБА_4 визнаний винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в умовах воєнного стану. Злочини вчинено 18.05.2022 року, вартість викраденого майна становить 3000 грн.

Відповідно до вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 05.04.2023 ОСОБА_4 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Бережанського районного суду від 10.02.2023 , більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно визначено покарання 5 років 5 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання визначено рахувати з 22.08.2022 року.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховний Суд у постанові від 23 травня 2023 року у справі № 940/225/21 вказав, що для відмежування таємного викрадення чужого майна (крадіжки) як кримінального проступку від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, яке є адміністративним правопорушенням (ст. 51 КУпАП), вирішальною є вартість викраденого майна.

При цьому вартість чужого майна, яка вважається дрібною, встановлюється у ст. 51 КУпАП, а не в Особливій частині КК України. Тобто, без застосування норм статті 51 КУпАП неможливо визначити кримінальну протиправність діяння, яке має ознаки крадіжки, а отже норми статті 51 КУпАП є невід`ємною складовою законодавства України про кримінальну відповідальність в аспекті застосування статті 185 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України №3886-ІХ дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказане узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що станом на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 25.05.2022 року, а саме станом на 21.01.2022 р., та станом на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.11.2022 року, а саме станом на 25.06.2022 р два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2481 грн., в той час як вартість викраденого ОСОБА_4 майна за вказаними епізодами складає 610,62 грн. та 722,47 грн. відповідно, що виключає кримінальну відповідальність за ці діяння.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст. 5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 25.05.2022 року за ч.2 ст.185 КК.

Щодо покарання призначеного за ч.4 ст.185 КК за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.11.2022 року, то судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за даним вироком також, за заволодіння чужим майном (крадіжка) вчинена 17.07.2022 року на суму 2795,00 грн. Два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян на вказаний період становило 2600 грн. Отже, за даним епізодом діяння, не вважається дрібним викраденням чужого майна, а таму караність такого діяння не усунута Законом №3886-ІХ. А тому ОСОБА_4 не підлягає звільненню від призначеного покарання за даним вироком за ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 також засуджений вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 10.02.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, за заволодіння чужим майном (крадіжка) вчинена 18.05.2022 року на суму 3000 грн. Два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян на вказаний період становило 2481 грн.

Отже, діяння, за яке засуджено ОСОБА_4 цим вироком не вважається дрібним викраденням чужого майна, а таму караність такого діяння не усунута Законом №3886-ІХ.

Разом з цим з вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.07.2022 року слід виключити посилання на ст.71 КК України, оскільки Законом №3886-ІХ усунута караність діянь, за які ОСОБА_4 визнаний винним вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 25.05.2022 року, а тому відсутня підстава для призначення остаточного покарання за сукупністю вироків. Тому за цим вироком ОСОБА_4 вважається засудженим за ч.1 ст.309 КК України до 3 місяців арешту.

За вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.11.2022 року ОСОБА_4 вважається засудженим за ч.4 ст.185 КК (за епізодом від 17.07.2022 року) до 5 років позбавлення волі, за ч.3 ст.369 КК до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 11.07.2022 року та за сукупністю вироків остаточно визначити покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання, тобто з 22.08.2022 року.

Вироки Бучацького районного суду Тернопільської області від 10.02.2023 року та Бережанського районного суду Тернопільської області від 05.04.2023 року не підлягають приведенню у відповідність чинному законодавству.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.5, ч.2 ст.74 КК України,Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 25.05.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.07.2022 року.

Виключити з вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.07.2022 року щодо засудженого ОСОБА_4 , 31.01.1993 посилання на ст.71 КК України при призначені остаточного покарання та не враховувати покарання, призначене вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 25.05.2022 року.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 11.07.2022 за ч.1 ст.309 КК України до 3 місяців арешту.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.11.2022 року.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.11.2022 за ч.4 ст.185 КК до 5 років позбавлення волі, за ч.3 ст.369 КК до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 11.07.2022 року та за сукупністю вироків остаточно визначити покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання, тобто з 22.08.2022 року.

В решті клопотання залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1