Справа № 354/1960/24
Провадження № 1-кп/354/70/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яремче кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 15.08.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, учасника бойових дій, одруженого, на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 умисно спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження. Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

14.08.2024 року близько 08:30 год. в с. Яблуниця по уч. Діл, неподалік відпочинкового комплексу GORGANY resort & SPA Надвірнянського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_5 .

У ході даного конфлікту, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання умисно наніс два удари долонею лівої руки в обличчя ОСОБА_5 внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді синця та садна обличчя, які згідно висновку судово-медичного експерта №169 від 21.08.2024 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи та надав показання, в яких вказав, що вони із потерпілим проживають у с. Яблуниця Надвірнянського району Івано-Франківської області на одній вулиці. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, неодноразово рухався вулицею зі значним перевищенням швидкості, що становить небезпеку для мешканців, в тому числі його неповнолітніх дітей. 14.08.2024 року близько 08:30 год. він на своєму транспортному засобі виїхав на дорогу по вул. Діл у с. Яблуниця та зупинився перед автомобілем, яким керував потерпілий. Підійшовши до автомобіля, в якому сидів ОСОБА_5 , він зробив йому зауваження щодо руху вулицею із перевищенням швидкості, на що останній відповів, що у нього така манера їзди. У відповідь, він не стримавшись, через відкрите вікно водія, наніс потерпілому два удари долонею лівої руки в область обличчя, після чого повернувся до свого автомобіля. У подальшому у нього була розмова із батьком потерпілого, якому він пояснив мотиви своєї поведінки. Просив суд його суворо не карати, вказав, що у вчиненому щиро розкаюється. Просить врахувати, що він проходив військову службу по мобілізації та після звільнення зі служби у нього є певні проблеми з психікою, однак повністю усвідомив протиправність своєї поведінки та у подальшому такого більше не повториться. Зазначив, що цивільний позов потерпілого у частині відшкодування матеріальної шкоди визнає частково у розмірі вартості пошкоджених окулярів, підтвердивши, що на момент вчинення ним кримінального правопорушення ОСОБА_5 дійсно перебував в окулярах, які від ударів впали в салон. У частині відшкодування моральної шкоди цивільний позов не визнає, а також просить зменшити розмір процесуальних витрат на правничу допомогу, який вважає завищеним, врахувати, що він на даний час офіційно ніде не працює, а на утриманні у нього перебувають троє неповнолітніх дітей.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового розслідування і підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, не маючи сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні надав показання про те, що 14.08.2024 року близько 08:30 год він рухався на своєму автомобілі по вул. Діл у с. Яблуниця. Попереду нього зупинився автомобіль під керуванням обвинуваченого, а тому він вимушений був зупинити свій транспортний засіб. Обвинувачений підійшов до його автомобіля, він відкрив вікно зі сторони водія і тоді ОСОБА_3 , без будь-яких пояснень, наніс йому два удари долонею руки в обличчя, в область щелепи. Від ударів у нього впали та пошкодились окуляри, а також пішла кров із носа, а тому він повернувся додому, звідки поїхав у лікарню, а медичний заклад повідомив у поліцію про дану подію. Вказав, що свій цивільний позов підтримує у повному обсязі із наведених мотивів та просить його задовольнити, стягнути з обвинуваченого завдану матеріальну шкоду у розмірі 5700,00 грн., яка полягає у понесених витратах на придбання пошкоджених окулярів вартістю 2700,00 грн, а також витратах на огляд у лікаря та транспортних витратах загальною вартістю 3000,00 грн., чеки щодо яких не збереглися та моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 20000,00 грн. Вказав, що дана конфліктна ситуація із обвинуваченим його налякала, та в результаті залишила багато негативних емоцій та наслідків, він хвилювався за своє здоров`я. відчував головний біль та біль у щелепі. Йому була незрозуміла поведінка обвинуваченого, який попередньо ніяких зауважень не висловлював, а тому на даний час його переслідують побоювання щодо можливого повторення такої ситуації, особливо під час керування транспортним засобом, що негативно відображається на його психоемоційному стані, а тому вважає, що визначений ним розмір відшкодування моральної шкоди є співрозмірним із перенесеними ним моральними стражданнями.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, його вік, матеріальний та сімейний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, на утриманні у нього перебувають троє неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у період з 01.03.2022 року по 28.10.2022 року проходив військову службу по мобілізації у складі Збройних Сил України та має статус учасника бойових дій, офіційно не працевлаштований, але працює по тимчасових заробітках, за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, які пом`якшують покарання на підставі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, критично ставиться до своєї поведінки, враховуючи думку потерпілого та його представника, які погодились із позицією прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу у межах санкції статті обвинувачення.

Суд вважає, що дане покарання є достатнім, справедливим та необхідним для досягнення мети не лише кари за вчинення обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами та відповідатиме меті покарання, наведеній у ст.50 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди у розмірі 5700,00 грн, моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн та понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Згідно вимог ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною першою ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно із вимогами ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як встановлено судом, внаслідок кримінального правопорушення були пошкоджені належні потерпілому окуляри для зору, чим завдано майнову шкоду, яка полягає у вартості понесених витрат на придбання окулярів у сумі 2700,00 грн, що підтверджується долученим до цивільного позову фіскальним чеком. Доказів на підтвердження зазначених у позові витрат на проходження медичних оглядів, а також транспортних витрат на загальну суму 3000,00 грн потерпілим суду не надано.

Із урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що цивільний позов потерпілого у частині відшкодування завданої майнової шкоди підлягає до часткового задоволення у розмірі 2700,00 грн. У задоволенні решти вимог слід відмовити за недоведеністю.

При вирішенні позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди суд враховує наступне.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Аналогічний висновок міститься у востанові Верховного Суду від 15.02.2023 року у справі №199/6521/19, де зазначено про те, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 05.12.2022 року у справі №214/7462/20, при визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Потерпілий ОСОБА_5 в обґрунтування заявленого цивільного позову та заподіяння йому моральної шкоди вказав, що в результаті протиправних дій ОСОБА_3 , які виразились у заподіянні йому тілесних ушкоджень, він був сильно наляканий, дана подія залишила у нього негативні емоції та відчуття, за відсутності власного заробітку він змушений був звертатись до батьків за фінансовою підтримкою на лікування та придбання нових окулярів. Після даної події його переслідують побоювання за своє здоров`я, а також щодо можливого повторення такої ситуації, особливо під час керування транспортним засобом.

При визначенні розміру завданої моральної шкоди, суд, погоджується з доводами потерпілого, що протиправна винна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 спричинила йому моральні страждання, які були пов`язані із пережитими негативними емоціями, хвилюванням за свій стан здоров`я, викликала страх та побоюваннями щодо можливого повторення аналогічних протиправних дій з боку обвинуваченого.

Таким чином, із урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, характеру обсягу порушення прав потерпілого та завданих у зв`язку із цим моральних страждань, суті та меж заявлених позовних вимог (враховуючи принцип диспозитивності), характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов до переконання про те, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в сумі 5000,00 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати.

При вирішенні вимог потерпілого про відшкодування витрат на правову допомогу суд дійшов наступних висновків.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 118 КПК України передбачено, що витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Згідно ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

На підтвердження розміру процесуальних витрат потерпілого на правову допомогу суду надано ордер серії АТ №1082855 від 22.10.2024 року, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001794 від 01.03.2021 року, додаток №1 від 06.01.2025 року до договору про надання правової допомоги №Д24-08-21 від 30.08.2024 року, укладений між ОСОБА_5 та АО «Юридична компанія «Лігал Груп» в особі старшого партнера адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якого клієнт уповноважує адвокатів Об`єднання(виконавців) на: представництво інтересів клієнта(потерпілого) під час проведення досудового розслідування та судового розгляду в рамках розгляду справи №354/1960/24 в суді першої інстанції; підготовку, формування та подачу від імені клієнта всіх необхідних процесуальних документів, в тому числі, але не виключно цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; участь у всіх судових засіданнях незалежно від їх кількості та тривалості. Загальна вартість послуг складає 20000,00 грн, в тому числі з урахуванням фактичних витрат на доїзд власним транспортом з міста Івано-Франківськ до міста Яремче для участі в якості представника потерпілого; розписку за підписом старшого партнера АО «Юридична компанія «Лігал Груп» адвоката ОСОБА_6 про отримання від ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 20000,00 грн у вигляді оплати за послуги згідно Договору №Д24-08-21 від 30.08.2024 року та Додатку №1 від 06.01.2025 року за представництво інтересів клієнта(потерпілого) під час проведення досудового розслідування та судового розгляду у рамках розгляду справи №354/1960/24 в суді першої інстанції.

Враховуючи досліджені матеріали кримінального провадження щодо правової допомоги, зважаючи на позицію обвинуваченого, який клопотав про зменшення розміру витрат на правову допомогу, із урахуванням складності справи, кількості судових засідань, суті отриманих потерпілим правових послуг, їх необхідності, розумності розміру їх оплати, суд вважає за необхідне зменшити заявлений потерпілим розмір процесуальних витрат до 10000,00 грн, які слід стягнути із обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 381, 382, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850(вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 спричинену кримінальним правопорушенням майнову шкоду у розмірі 2700(дві тисячі сімсот) гривень 00 коп., моральну шкоду в розмірі 5000(п`ять тисяч) гривень 00 коп. та процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 10000(десять тисяч) гривень 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_12