466/2915/24
1-в/465/175/25
Ухвала

Іменем України

03.04.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Львові матеріали подання начальника Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування призначеного покарання в порядку ч.1 ст.78 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

встановив:

У провадження суду надійшло подання начальника Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування призначеного покарання в порядку ч.1 ст.78 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подання мотивує тим, що 08.05.2024 до Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області надійшов вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 25.03.2024 у судовій справі №466/2915/24. 08.05.2024 ОСОБА_4 поставлений на облік та ознайомлений з правами та обов`язками на період відбування призначеного покарання з випробуванням, також роз`яснено порядок та умови звільнення від відбування покарання з випробуванням та правові наслідки у разі їх порушення. Зазначає, що індивідуальний план виконано, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Іспитовий строк закінчився 25.03.2025. Відтак, просить вирішити питання про звільнення від відбування призначеного покарання.

В судове засідання учасники судового процесу не прибули, представник Франківського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області ОСОБА_5 , прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_4 , кожен окремо, подали заяви про розгляд подання за їх відсутності, подання просять задоволити.

Дослідивши подання та матеріали особової справи № 38/ЗВП/2024, суд приходить до наступного.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25.03.2024 у судовій справі №466/2915/24, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; відповідно до ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання за даним вироком за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік, з покладенням обов"язків згідно з вимогами ч.1 ст.76 КК України.

Вирок суду набрав законної сили 24 квітня 2024 року та скерований на виконання до Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

08.05.2024 ОСОБА_4 поставлений на облік у відділі пробації.

З подання вбачається, що до органу пробації скарг та нарікань відносно ОСОБА_4 не надходило, індивідуальний план виконано, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, іспитовий строк закінчився 25.03.2025.

Ч.5 ст.534 КПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно змісту ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Якщо протягом іспитового строку засуджений довів своє виправлення, то суд зобов"язаний звільнити засудженого від призначеного йому покарання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років, а неповнолітньому від одного до двох років. Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежного від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України.

Ч.2 ст.165 КВК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

З матеріалів подання та особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 виконав покладені судом обов`язки та заходи, передбачені індивідуальним планом роботи, іспитовий строк закінчився 25.03.2025.

Щодо документального підтвердження про наявність чи відсутність попередніх судимостей у особи, відносно якої розглядається подання, на яку покликається заявник, а саме довідку ОСК МВС №7 від 17.02.2025, то зважаючи на те, що така виготовлена іноземною мовою - російською, суд констатує факт, що МВС України, надаючи дану довідку, сформовану іноземною мовою, порушило вимоги ст. 10 Конституції України статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України, а відтак, визнає даний документ недопустимим. Суд також констатує факт, що в ході скерування матеріалів подання до суду заявником та прокурором використовувалася вказана вище довідка, теж порушено вимоги ст. 10 Конституції України статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України.

Відтак суд констатує факт порушення зазначеними вище державними органами вимог ч. 7 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», відповідно до якої, - статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом.

Суд вкотре наголошує, що згідно цього ж Закону, статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації та є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави.

Разом з тим, суд не знаходить підстав, щоб перешкоджали звільненню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25.03.2024 у судовій справі №466/2915/24.

На підставі наведеного, керуючись статтею 78 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,-

постановив:

Подання начальника Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування призначеного покарання в порядку ч.1 ст.78 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, призначеного йому вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25.03.2024 у судовій справі №466/2915/24 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з часу її проголошення.

Суддя ОСОБА_7