Провадження №11-кп/801/148/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його від покарання у виді довічного позбавлення волі, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про звільнення його від відбування покарання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України. Клопотання обґрунтовує тим, що відбуває покарання за вироком Хмельницького обласного суду від 09.02.1996, яким його було засуджено до довічного позбавлення волі. Зазначив, що обвинувальний вирок щодо нього в частині покарання не виконувався у конституційний спосіб більше тридцяти років. Протягом вказаного строку він не ухилявся від відбування призначеного покарання і не вчинив нового злочину. За такий умов, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України просить звільнити його від відбування покарання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання.

Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам діючого КК України Відтак, твердження засудженого ОСОБА_8 , який на даний час відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Вінницька УВП (№1), викладені ним у письмовому клопотанні є хибними, в зв`язку з чим суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення заявленого засудженим клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_8 , ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року та просить задовольнити клопотання засудженого.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна, прийнята з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, суд першої інстанції відмовляючи в задоволені його клопотання не взяв до уваги те, що положення п.5 ч.1 ст. 80 КК України стосуються осіб, засуджених до будь-якого виду покарання за особливо тяжкі злочини, щодо яких обвинувальний вирок вступив в законну силу. Також вказує, що його ув`язнення триває більше 15 років, що є порушенням Конституції України

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Засуджений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, суд належним чином дотримав дані вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів клопотання на даний час засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області - в ДУ «Вінницька УВП (№1)».

З матеріалів особової справи вбачається, що вироком Хмельницького обласного суду від 09.02.1996 року ОСОБА_8 засуджено за п.п. «а,е,г» ст. 93, ст. 19, п. «а» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст. 186, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 26.03.1996 року вирок Хмельницького обласного суду від 09.02.1996 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Ухвалою Хмельницького обласного суду від 21.06.2000 року у вирок Хмельницького обласного суду від 09.02.1996 року відносно ОСОБА_8 внесено зміни. Призначено ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

Згідно особової справи засудженого ОСОБА_8 вбачається, що на даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Так, рішенням Конституційного Суду України від 29.12.1999 №1-33/99 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ст. 24 Загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини КК України (в редакції 1960 року), які передбачали смертну кару, як вид покарання та запроваджено мораторій на її застосування.

В подальшому, 22.02.2000 року до ст. 93 КК України внесено зміни відповідно до Закону України №1483-11 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» в частині зміни виду покарання з «смертної кари» на «довічне позбавлення волі».

За змістом ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; прийняття уповноваженим органом рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

За змістом ч. 3, 4 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину..

Вирок Хмельницького обласного суду від 09.02.1996 року, яким засуджено ОСОБА_8 , набув законної сили та почав виконуватися з моменту набрання ним законної сили, а тому строк давності до вказаного обвинувального вироку не застосовується.

Так, під давністю виконання обвинувального вироку необхідно розуміти закінчення встановлених у законі відповідних строків із дня набрання обвинувальним вироком законної сили, а тому з огляду на встановлені вище обставини відсутні підстави вважати, що обвинувальний вирок відносно засудженого ОСОБА_8 у даній справі не виконувався та не виконаний у строки, передбачені ч. 1 ст. 80 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції, вірно зазначено, що законні підстави для застосування щодо засудженого ст. 80 КК України у даному випадку відсутні, а тому клопотання ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 про те, що він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі яке є невідповідним Конституції, суд зазначає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам діючого КК України.

Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таким чином, засуджений ОСОБА_8 , який відбув більше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, передбаченому ст. 82 КК України.

Зазначеним обставинам, суд першої інстанції дав належну оцінку та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності за вироком Хмельницького обласного суду від 09.02.1996.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності за вироком Хмельницького обласного суду від 09.02.1996.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його від покарання у виді довічного позбавлення волі - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Судді: