ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4583/21
провадження № 1-кп/753/454/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0000675 від 27.03.2019, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леніна

Радомишльського району Житомирської області, який

зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Левковичі

Овруцького району Житомирської області, який

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 , та який проживає

за адресою: АДРЕСА_3 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,

потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

встановив:

І. Формулювання висунутого обвинувачення

1.1 ОСОБА_8 обвинувачується у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, та у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що прокурором Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 17 жовтня 2017 року затверджено та направлено до Дарницького районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189; ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

Підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні № 000702 від 03 листопада 2016 року здійснюється групою прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. Також до складу групи прокурорів включено заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора ОСОБА_17 .

Станом на 18 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва проводилося підготовче судове засідання.

У серпні 2018 року, більш точні час та місце слідством не встановлено, будучи обізнаними про обставини притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вказаному кримінальному провадженні, вступивши в попередню злочинну змову, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел на підбурення останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, а саме Головному військовому прокурору - заступнику Генерального прокурора України ОСОБА_17 .

Згідно з п. 1 Примітки 3 до ст. 368 КК України, службовими особами, які займають особливо відповідальне становище, у статях 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є Президент України, Прем`єр-міністр України, члени Кабінету Міністрів України, перші заступники та заступники міністрів, члени Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник та заступники, члени Центральної виборчої комісії, народні депутати України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, Голова Конституційного Суду України, його заступники та судді Конституційного Суду України, Голова Верховного Суду України, його перший заступник, заступники та судді Верховного Суду України, голови вищих спеціалізованих судів, їх заступники та судді вищих спеціалізованих судів, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступники, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступники, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступники, радники та помічники Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України.

При цьому у невстановлені слідством час та місці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, спільно розробили злочинний план з метою підбурення останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище.

Реалізуючи злочинний умисел, згідно із заздалегідь погодженим з ОСОБА_8 планом, у серпні 2018 року ОСОБА_7 , будучи обізнаним про хід розслідування кримінального провадження № 0001702 від 03 листопада 2016 року, ініціативно звернувся до ОСОБА_13 із пропозицією допомоги у вирішенні питання про звільнення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності у вказаному вище кримінальному провадженні. При цьому ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_13 про те, що він повністю обізнаний про обставини кримінального провадження, має велике коло знайомих серед керівників функціональних підрозділів в Генеральній прокуратурі України, прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим і має реальні можливості для проведення переговорів з особами, які уповноважені на вирішення вказаного питання.

09 лютого 2019 року ОСОБА_7 , продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, направлений на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, запросив на зустріч ОСОБА_14 на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві, де познайомив останнього із ОСОБА_8 пояснивши при цьому, що ця особа має допомогти у вирішенні питання про уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

У той же день, 09 лютого 2019 року, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, будучи обізнаним від ОСОБА_7 , з обставинами кримінального провадження № 0001702 від 03 листопада 2016 року, умисно, з метою підбурення обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до надання через нього неправомірної вигоди для заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора ОСОБА_17 за прийняття в межах наданих службових повноважень рішення про закриття кримінального провадження зустрівся з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Під час вказаної зустрічі, яка відбувалась в Дарницькому районі м. Києва на вул. Архітектора Вербицького ОСОБА_8 повідомив обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що має можливість використати свої знайомства та допомогти у вирішенні питання про закриття уповноваженими службовими особами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України кримінального провадження № 0001702 від 03 листопада 2016 року. Також ОСОБА_8 повідомив, що для прийняття рішення про закриття кримінального провадження ОСОБА_14 та ОСОБА_13 необхідно надати через нього для уповноважених службових осіб Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України неправомірну вигоду у сумі 500 000 доларів США.

11 лютого 2019 року під час чергової зустрічі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомили ОСОБА_8 , що мають у розпорядженні 340 000 доларів США, на що ОСОБА_8 з метою підбурення останніх до надання неправомірної вигоди повідомив, що рішення про суму коштів необхідну для закриття кримінального провадження визначає не він, а керівництво Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, тому йому необхідно нібито порадитись з ними щодо зменшення суми неправомірної вигоди.

27 лютого 2019 року ОСОБА_18 та ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на підбурення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, під час чергової зустрічі повідомив останніх, що зменшення суми неправомірної вигоди не можливе та для прийняття рішення про закриття кримінального провадження № 0001702 від 03 листопада 2016 року необхідно через нього надати заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 неправомірну вигоду в сумі 500 000 доларів США.

26 березня 2019 року під час зустрічі на перехресті вулиць Декабристів та Архітектора Вербицького у м. Києві ОСОБА_8 , продовжуючи виконувати свій злочинний план, направлений на підбурювання до пропозиції надання неправомірної вигоди службовим особам, які займають відповідальне становище за вчинення службовими особами в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища, групою осіб, повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про обставини обговорення не притягнення до кримінальної відповідальності останніх у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року з Головним військовим прокурором ОСОБА_17

27 березня 2019 року під час зустрічі на перехресті вулиць Декабристів та Архітектора Вербицького у м. Києві ОСОБА_8 , усвідомлюючи злочинність своїх дій, повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про те, що потрібно показати наявність грошових коштів у сумі 500 000 доларів США, які в подальшому будуть передані співробітникам Головної військової прокуратури України для вирішення питання про уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року.

У подальшому 09 квітня 2019 року ОСОБА_8 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на підбурення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище під час зустрічі, яка відбувалась за адресою: вул. Харківське шосе, 109, у м. Києві, схиляючи останніх до вчинення кримінального правопорушення закликав приймати рішення про надання неправомірної вигоди заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 у найкоротший строк та повідомив, що в разі зволікання з наданням неправомірної вигоди він відмовиться допомагати та спілкуватись з вказаних питань.

15 квітня 2019 року, о 12 год. 06 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи свої дії, направлені на підбурювання до надання неправомірної вигоди, в ході телефонної розмови із ОСОБА_14 , повідомив останнього про те, що питання щодо вказаного вище кримінального провадження вирішується заступником Генерального прокурора - Головного військового прокурора ОСОБА_17 та Генеральним прокурором ОСОБА_19 , а також підтвердив домовленості щодо надання неправомірної вигоди співробітникам військової прокуратури. При цьому ОСОБА_7 повідомив, що в питанні надання неправомірної вигоди буде брати участь ОСОБА_8

15 квітня 2019 року о 14 год. 05 хв. ОСОБА_20 , перебуваючи в автосалоні «Тойота Центр Київ Автосалон» за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 169, виконуючи спільний з ОСОБА_7 злочинний план, в ході розмови із ОСОБА_14 та ОСОБА_13 повідомив останніх, що для «вирішення» питання щодо непритягнення до кримінальної відповідальності останніх необхідно передати співробітникам військової прокуратури, а саме ОСОБА_17 25 квітня 2019 року грошові кошти у сумі 500 000 доларів США. При цьому ОСОБА_8 повідомив, що у разі надання грошових коштів 29 травня 2019 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 буде повернуто обвинувальний акт у вказаному вище кримінальному провадженні.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були направлені на спонукання у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 бажання надати неправомірну вигоду заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 останні погодились у строк до 18 квітня 2019 року надати через ОСОБА_8 неправомірну вигоду у сумі 500 000 доларів США.

18 квітня 2019 року приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи на проїзній частині біля будинку № 6 на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві ОСОБА_13 та ОСОБА_14 згідно з попередньою домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали останньому для подальшого надання заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 предмет неправомірної вигоди в сумі 500 000 доларів США поміщені в чорний поліетиленовий пакет одразу після чого ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Так, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 у період з 09 лютого 2019 року до 18 квітня 2019 року своїми закликами та порадами, які вони надавали під час особистого спілкування з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 схилили останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору України ОСОБА_17 .

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

1.2 Крім того, у серпні 2018 року ОСОБА_8 , будучи обізнаним про обставини судового розгляду кримінального провадження № 0001702 від 03 листопада 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, висунувши вимогу щодо надання неправомірної вигоди йому для подальшої передачі заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 за вирішення питання щодо не притягнення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_14 та ОСОБА_13 зловживаючи довірою останніх в особливо великих розмірах.

На виконання вказаного злочинного плану, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення ОСОБА_8 зловживаючи довірою ОСОБА_14 та ОСОБА_13 09 лютого 2019 року, висунувши останнім вимогу про передачу неправомірної вигоди в розмірі 500 000 доларів США за не притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року, завідомо усвідомлюючи, що вказані грошові кошти залишаться у ОСОБА_8 .

У подальшому, ОСОБА_8 зловживаючи довірою ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підтвердив останнім висунуту раніше вимогу щодо передачі грошових коштів.

15 квітня 2019 року о 14 год. 05 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в автосалоні «Тойота Центр Київ Автосалон» за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 169, виконуючи злочинний план, в ході розмови із ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , завідомо усвідомлюючи про хибність своїх слів, повідомив останніх, що для «вирішення» питання щодо не притягнення до кримінальної відповідальності останніх необхідно передати співробітникам військової прокуратури, а саме ОСОБА_17 25 квітня 2019 року грошові кошти у сумі 500 000 доларів США. Також при цьому ОСОБА_8 повідомив, що у разі надання грошових коштів 29 травня 2019 року ОСОБА_14 та ОСОБА_13 буде повернуто обвинувальний акт у вказаному вище кримінальному провадженні.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , які були направлені на заволодіння майном ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в особливо великих розмірах, останні погодились у строк до 18 квітня 2019 року надати через ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 500 000 доларів США.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 18 квітня 2019 року приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи на проїзній частині біля будинку № 6 на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_13 та ОСОБА_14 згідно з попередньою домовленістю грошові кошти у сумі 500 000 доларів США, одразу після чого ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Так, ОСОБА_8 заволодів грошовими коштами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в розмірі 500 000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановлених Національним банком України станом на 18 квітня 2019 року складало 13 343 750 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

1.3 ОСОБА_7 обвинувачується у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що прокурором Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 17 жовтня 2017 року затверджено та направлено до Дарницького районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189; ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

Підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні № 000702 від 03 листопада 2016 року здійснюється групою прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. Також до складу групи прокурорів включено заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора ОСОБА_17 .

Станом на 18 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва проводилося підготовче судове засідання.

У серпні 2018 року, більш точні час та місце слідством не встановлено, будучи обізнаними про обставини притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вказаному кримінальному провадженні, вступивши в попередню злочинну змову, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел на підбурення останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, а саме Головному військовому прокурору - заступнику Генерального прокурора України ОСОБА_17 .

Згідно з п. 1 Примітки 3 до ст. 368 КК України, службовими особами, які займають особливо відповідальне становище, у статях 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є Президент України, Прем`єр-міністр України, члени Кабінету Міністрів України, перші заступники та заступники міністрів, члени Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник та заступники, члени Центральної виборчої комісії, народні депутати України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, Голова Конституційного Суду України, його заступники та судді Конституційного Суду України, Голова Верховного Суду України, його перший заступник, заступники та судді Верховного Суду України, голови вищих спеціалізованих судів, їх заступники та судді вищих спеціалізованих судів, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступники, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступники, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступники, радники та помічники Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України.

При цьому у невстановлені слідством час та місці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, спільно розробили злочинний план з метою підбурення останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище.

Реалізуючи злочинний умисел, згідно із заздалегідь погодженим з ОСОБА_8 планом, у серпні 2018 року ОСОБА_7 ініціативно звернувся до ОСОБА_13 із пропозицією допомоги у вирішенні питання про звільнення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0001702, повідомивши при цьому ОСОБА_13 про те, що він повністю обізнаний про обставини кримінального провадження, має велике коло знайомих серед керівників структурних підрозділів в Генеральній прокуратурі України, прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим і має реальні можливості для проведення переговорів з особами, які уповноважені на вирішення вказаного питання.

У подальшому, 09 лютого 2019 року ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_8 та на виконання раніш узгодженого між ними плану, запросив ОСОБА_14 на зустріч, яка відбулася на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві, де познайомив останнього із ОСОБА_8 пояснивши при цьому, що ця особа має можливість допомогти у вирішенні питання про уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

У той же день, 09 лютого 2019 року, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , та відповідно до раніше розробленого ними плану, будучи проінформованим ОСОБА_7 про обставини кримінального провадження № 0001702, з метою підбурення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до надання через нього неправомірної вигоди для заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора ОСОБА_17 за прийняття ним в межах наданих службових повноважень рішення про закриття кримінального провадження, повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про те, що він має можливість використати свої знайомства та допомогти у вирішенні питання про закриття уповноваженими службовими особами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України кримінального провадження № 0001702, при цьому зазначивши, що для прийняття рішення про закриття кримінального провадження ОСОБА_14 та ОСОБА_13 необхідно надати через нього для уповноважених службових осіб головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України неправомірну вигоду у сумі 500 000 доларів США.

Надалі, 11 лютого 2019 року під час чергової зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з ОСОБА_14 , яка відбулась на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві, останній повідомив, що він та ОСОБА_13 мають у розпорядженні лише 340 000 доларів США, на що ОСОБА_8 пояснив, що рішення про суму коштів необхідну для закриття кримінального провадження визначає не він, а керівництво Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, а тому йому необхідно нібито порадитись з ними щодо можливого зменшення суми неправомірної вигоди.

Після чого, під час наступних зустрічей ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , а саме: 27 лютого 2019 року у м. Києві, 26 березня 2019 року та 27 березня 2019 року на перехресті вулиць Декабристів та Архітектора Вербицького у м. Києві, а в подальшому 09 квітня 2019 року у м. Києві, ОСОБА_8 , діючи умисно та спільно з ОСОБА_7 відповідно до раніше узгодженого ними плану, підтвердив свої наміри щодо сприяння у вирішенні питання про закриття кримінального провадження № 0001702, обставини обговорення цього питання з Головним військовим прокурором ОСОБА_17 , а також про неможливість зменшення суми неправомірної вигоди за прийняття рішення про закриття кримінального провадження та водночас наполегливо висунув вимогу про необхідність надання через нього та ОСОБА_7 всієї раніше обумовленої суми грошових коштів у розмірі 500 000 доларів США в найкоротший строк, повідомивши при цьому неправдиві відомості, що без цього позитивно вирішити питання буде неможливо та що у разі зволікання з наданням неправомірної вигоди він відмовиться допомагати та спілкуватись з вказаних питань.

Окрім цього, ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_8 та відповідно до погодженого ними плану, 15 квітня 2019 року, о 12 год. 06 хв., під час телефонної розмови із ОСОБА_14 , вводячи останнього в оману повідомив, що позитивним вирішенням питання у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_13 займається заступник Генерального прокурора - головний військовий прокурор ОСОБА_17 та Генеральний прокурор ОСОБА_21 , наголосивши при цьому на необхідності надання неправомірної вигоди співробітникам військової прокуратури через ОСОБА_8 .

Водночас, 15 квітня 2019 року, приблизно о 14 год. 05 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в автосалоні «Тойота Центр Київ Автосалон» за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 169, виконуючи спільний з ОСОБА_7 злочинний план, під час розмови із ОСОБА_14 та ОСОБА_13 повідомив останніх, що для позитивного вирішення питання щодо не притягнення їх до кримінальної відповідальності, необхідно передати співробітникам військової прокуратури, а саме ОСОБА_17 25 квітня 2019 року грошові кошти в сумі 500 000 доларів США, пояснивши при цьому, що у разі надання грошових коштів у вказаній сумі 29 травня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 та ОСОБА_13 буде повернуто судом до військової прокуратури.

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , не бажаючи настання для себе негативних наслідків у вигляді притягнення до кримінальної відповідальності, будучи не обізнаними про злочинний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , довіряючи останнім, погодились з їх вимогами надати безпосередньо через ОСОБА_8 неправомірну вигоду заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 у сумі 500 000 доларів США.

18 квітня 2019 року приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи на проїзній частині біля будинку № 6 на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві ОСОБА_13 та ОСОБА_14 згідно з попередньою домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали останньому для подальшого надання заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 предмет неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 500 000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановлених Національним банком України станом на 18 квітня 2019 року складало 13 343 750 грн, одразу після чого ОСОБА_8 був затриманий працівниками правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

ІІ. Позиції сторін у кримінальному провадженні

Прокурор у судових дебатах просив про визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винним за усіма висунутими обвинуваченнями та якому просив призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочину) у виді позбавлення волі на строк шість років із конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України - покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців із конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років із конфіскацією майна. Обвинуваченого ОСОБА_7 просив визнати винним за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України та призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців із конфіскацією майна.

Потерпілий ОСОБА_14 підтримав позицію пркурора та просив задовольнити поданий ним цивільний позов.

Потерпілий ОСОБА_13 підтримав позицію прокурора та просив задовольнити поданий ним цивільний позов.

Захисник ОСОБА_11 у судових дебатах просив про закриття кримінального ппровадження стосовно обвинувачених ОСОБА_8 .. ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати, оскільки всі докази у провадженні мають бути визнані недопустиимими через порушення правил підслідності, не доведення сертифікованості обладнання, що використовувалось під час НСРД, заборону законом ОСОБА_22 та ОСОБА_13 як діючим адвокатам брати участь у конфіденційному співробітництві, невідоме походження 24 00 доларів США та провокація СБУ вчинення злочину через ДТП.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали свого захисника ОСОБА_11 .

ІІІ. Досліджені докази у кримінальному провадженні, надані сторонами обвинувачення та захисту

Положення кримінального процесуального закону не вимагають від суду викладати докази у певній послідовності, тому вони будуть проаналізовані майже у тому порядку, як були досліджені під час судового розгляду.

3.1 Допити потерпілих, свідків сторони обвинувачення та обвинувачених

3.1.1 Допит потерпілого ОСОБА_14 .

Під час свого допиту потерпілий повідомив, що влітку 2018 року, у серпі місяці він приїхав до ОСОБА_13 і останній повідомив, що ОСОБА_7 знає про їхню кримінальну справу, сфабриковану, він надасть допомогу для спростування подій, які стались у 2017 році. ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_7 , пропонував зустрітись, того ж дня зустрілись і ОСОБА_7 просив обвинувальний акт. Через певний час вони знову зустрічалися там само і він надав йому обвинувальний акт, і він їм сказав, що цим буде займатися ОСОБА_8 . Потім знову відбулась зустріч біля метро Харківська, знову попросили обвинувальний акт. Надалі, десь у лютому 2019 року він приїхав на зустріч з ОСОБА_8 , той показав, що необхідна сума в 500 000 доларів США для вирішення питання. Знов минув час, на зустріч приїхали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і він з ОСОБА_13 тоді сказали, що зможуть максимально надати 340 000 доларів США, на що ОСОБА_8 сказав, що не підходить. При зустрічі 27.03.2019 ОСОБА_8 сказав, що 500 000 доларів США це кінцева сума і того ж дня вони звернулись до правоохоронних органів. Потім були ще зустрічі.

Відповідаючи на питання учасників судового розгляду додав, що це ОСОБА_7 знайшов ОСОБА_13 та запропонував допомогти, а ОСОБА_13 він повідомив, що сума 500 000 доларів США була записана на телефоні, показав ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 був збоку і ОСОБА_7 озвучив, щоб він не передумав раптом. Коли була передача коштів на вул. Вербицького, то приїхав лише ОСОБА_8 , гроші були передані йому, а ОСОБА_7 там не було. Він нічого не питав у ОСОБА_13 про діяльність ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 просто вирішував проблемні питання, він знав його саме так. ОСОБА_7 знав всі тонкощі їхньої кримінальної справи та сказав, що може вирішити їхнє питання. Мови про хабар не було, наміру не було, а коли їм сказали, що шляху назад немає, то вони були змушені звернутись до правоохоронних органів. Він сказав про кошти, які були записані в телефоні, що йому це не зрозуміло і сказав, що це неприйнятно для нього. 09.02.2019 була миттєва зустріч, 11.02.2019 відбувалось їх залякування. Він повідомляв, що хабар для них це неприйнятно. ОСОБА_17 та ОСОБА_21 обвинувачені знали обоє. Коли були зустрічі з ОСОБА_8 мови про хабар не було, все почалось 09.02.2019. У кримінальному провадженні за його обвинуваченням та ОСОБА_13 їх просто зробили шпіонами та сфабрикували справу, справа слухається у Деснянському районному суді м. Києва. Як він приїхав до ОСОБА_13 , то дізнався, що ОСОБА_7 запропонував допомогу у їхній справі. З першої зустрічі як ОСОБА_7 запропонував допомогу, то те, що він діючий адвокат він не говорив, але ОСОБА_7 це знав. Ні з ОСОБА_8 , ні з ОСОБА_7 розмови про те, що він адвокат не було. Коли їх почали залякувати, особливо ОСОБА_7 , вони думали про те, як зберегти життя. До першої зустрічі із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залежності не було, а коли почали залякувати, то так. Він з ОСОБА_8 ніколи не розмовляв, всі зустрічі були через ОСОБА_7 . Після 27.03.2019 він розмовляв з ОСОБА_7 , але не знає чи їх тоді фіксували. З ОСОБА_8 була єдина зустріч без ОСОБА_7 , коли його затримали. У розмовах прізвища ОСОБА_17 та ОСОБА_21 згадувались. У заяві про вчинення злочину не пам`ятає точне формулювання. Керував зустрічами ОСОБА_7 . На той час вони були повністю під контролем правоохоронних органів. Спочатку вони звернулись до Генеральної прокуратури, де їм повернули звернення через неналежне оформлення, тому надалі вони звернулись до СБУ. 18.04.2019 він пам`ятає подію. Безпосередньо спілкувався з ОСОБА_7 , але засоби тиску були наступні - дороги назад немає, погрози були щодо впливу ОСОБА_17 на стан їхньої кримінальної справи і т.п. 18.04.2019 при передачі коштів був з ОСОБА_13 , він вів розмову з ОСОБА_7 , з ОСОБА_8 вів розмову ОСОБА_7 . Про факт передачі коштів розмова з ОСОБА_8 була, коли він приїхав до його авто і побачив кошти та сказав перенести до його багажника. ОСОБА_8 знав, які кошти і суми він бере. Розмови як такої не було. Станом на 18.04.2019 вони йшли під контролем правоохоронних органів. Вони пересіклись майже мовчки, він подивився в багажник, очима оцінив суму і сказав ОСОБА_13 перенести ці кошти в його багажник, після цього відбулось затримання. Були розмови від ОСОБА_8 , що їх покарають.

3.1.2 Допит потерпілого ОСОБА_13 .

Під час свого допиту потерпілий ОСОБА_13 вказав, що він цілком підтримує показання потерпілого ОСОБА_14 та додав, що ОСОБА_7 він знає давно. ОСОБА_14 звернувся по допомогу, бо до нас потрапили оригінали фінансових документів та вони написали заяву про вчинення злочину на ім`я Генерального прокурора ОСОБА_21 , долучили документи і завезли в Генеральну прокуратуру. Вони звертались до 16 народних депутатів. На них відкрили кримінальне провадження. Потім до нього прийшов ОСОБА_7 та сказав, що знає про їхні проблеми. Їхню справу передали у військову прокуратуру. ОСОБА_7 знав всю інформацію у їхній справі, були погрози його сім`ї, йому особисто, якщо він не буде платити кошти. ОСОБА_8 озвучив суму, але керував всім процесом ОСОБА_7 , сума була 500 000 доларів США. Вони звернулись до СБУ, написали заяву, їм намітили план, апаратура була на ОСОБА_14 . Він питав у ОСОБА_8 як передати кошти, він відповів, що треба взяти чорний кульок і туди покласти кошти, але умова була, щоб він сідав в машину до нього, але оперативні працівники сказали йому цього не робити. ОСОБА_8 приїхав за коштами, які лежали у багажнику, він подивився і сказав класти їх до нього у багажник, він їх переклав, закрив багажник і тут з`явились оперативні працівники.

Відповідаючи на питання учасників судового розгляду доповнив, що ОСОБА_7 приїжджав до нього додому з намірами допомогти у справі, особисто приїжджав, а ОСОБА_8 з`явився пізніше. Суму ОСОБА_8 озвучував ОСОБА_14 , а ОСОБА_14 передав йому, що це 500 000 доларів США. Момент передачі коштів вони обговорювали з ОСОБА_8 ОСОБА_7 відрекомендував ОСОБА_8 як найбільш довірену людину ОСОБА_17 . Погрози були, вони носили форму примушування і переконання, питали чи йому мало гранати, погрожували сім`ї. У нього не було конфліктів із ОСОБА_7 . Під час обшуку у нього вилучили пістолет, який не є вогнепальною зброєю. ОСОБА_7 заходив до нього із зброєю та пропонував її йому, і це було задовго до того, як він запропонував йому допомогу у його кримінальному провадженні. Чим він займався і ким працював він не знав. З ОСОБА_8 він не спілкувався, він йому сказав, що як кошти поступлять, то справа буде закрита. Про те, що він юрист він не говорив, вони цікавились як це має відбуватись. Він не пам`ятає чи говорив він, що він юрист. Він не був внесений в реєстр адвокатів і його повноваження були призупинені. Вони з ОСОБА_14 працювали, у них дружні стосунки. На той час ОСОБА_17 часто згадували, він цього не виключав. На зустрічі їздив ОСОБА_14 , а ОСОБА_7 більше натякав на розправу, а ОСОБА_8 підвищував голос для переконливості. Скільки всього було зустрічей він не пам`ятає. Тлефона у них не було, вони знали його як ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), який працював від ОСОБА_7 . І саме ОСОБА_7 погрожував активніше. Він не провокував, достатньо було їх ініціативи. Вони нічого не знали про ОСОБА_8 , його телефона у них не було. ОСОБА_8 18.04.2019 сказав гроші в машину і щоб він також сідав в машину. Він приїхав на машині ОСОБА_14 , за кермом був ОСОБА_14 . Правоохоронним органам стало відомо, що планується його викрадення, тому він не сідав в його машину. Якби правоохоронні органи розкрили справу щодо замаху на нього, то він би знав хто це, але він не пов`язує ті події із ОСОБА_8 . Погрози були від ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 передавав інформацію.

3.1.3 Допит свідка сторони обвинувачення ОСОБА_24 .

Свідок повідомив суд, що з обвинуваченими не знайомий, йому було зрозуміло, що затримали людину з приводу коштів, а він був присутній при тому як ці кошти знайшли в багажнику, у чорному пакеті, все відбувалось під відеофіксацію. Слідчий зачитував права та обов`язки, а він спостерігав як все проходило. Його того дня СБУ попросило про допомогу біля Золотих воріт. У нього не було зауважень до роботи слідчого, затриманий теж підписав протокол, всі ставили підпис.

Відповідаючи на питання учасників судового розгляду додав, що це відбувалось приблизно в обід, біля 12-ї години. Його допитували того ж дня. Він заперечив, що є штатним понятим, за все життя брав участь у таких діях не більше 3 раз. Тоді, у день події працівник сказав, що треба виходити з машини, бо чоловік вже побіг, якого догнали, з машини вилучили пакет чорного кольору, потім під час відеофіксації понятих попросили підійти, він тоді там нікого не знав, затриманим був молодий чоловік, там також був ще один понятий, слідчий, оперативні співробітники. Пакет тоді вилучили, опечатали і забрали з собою, як перераховували кошти не пам`ятає. Він дивився, щоб все було справедливо, ніхто нікого не ображав, пам`ятає, що сума була велика, розкладали, не пам`ятає де саме розкладали - на капоті, чи поруч. Він тоді стояв поруч, біля метра приблизно. Не пам`ятає чи були там просто папірці. Він повідомлявся про нерозголошення, дивитися як відбувається слідча дія, щоб ніхто нічого не підкинув і робити зауваження, все проходило тоді коректно. Він не бачив ДТП, машина під`їхала і вони зробили ДТП, там група Альфа з автоматами була, бачив мішок, у який вони скидали перераховані грошові кошти і викидали ті, що були годні, їх було трошки, бумажок не було, були купюри як долари, але всі з однаковими цифрами. Розкладали лише ті, які ходові, а бумажки скинули в мішок, розклали на багажнику, перезняли і упакували в пакет, в якому і передавали кошти. Сиділи і чекали в авто, потім сказали, що їм треба ДТП зробити, не пам`ятає хто сказав, потім під`їхав автомобіль за грошима, як тільки хлопець забрав гроші до свого авто, то налетіла Альфа.

3.1.4 Допит свідка сторони обвинувачення ОСОБА_26 .

У судовому засіданні свідок повідомив, що нікого з присутніх не знає, доволі давно брав участь у слідчій дії щодо затримання людини, у якої в автівці були знайдені гроші. СБУ запросили на слідчі дії, у 2019 році, біля Золотих воріт попросили про допомогу, тому поїхав з ними на лівий берег, був в авто й інший понятий. Коли приїхали, то певний час сиділи в авто, потім вийшли і їх попросили підійти до місця події, до автівки з відчиненим багажником, в якому був сверток із грошима, вся операція фіксувалась на камеру. Їм тоді роз`яснили їхні права і відкривали пакет, у якому були гроші в доларах. У водія авто зауважень до слідчої дії не було, у нього як у понятого зауважень теж не було. Слідчий робив свою справу, а він спостерігав, пам`ятає, що оглядали гроші, рахували їх, було багато працівників, водій був сам. Допитували його наче того ж дня.

Відповідаючи на питання учасників судового розгляду додав, що сиділи на місці події в машині, допоки працівнику не дали команду, коли підійшли до автомобіля, то багажник наче був відкритий. До авто підходили, був на відстані 2-3 метрів від авто, бачив як наче співробітник перераховував гроші, дивились у багажник разом з іншим понятим. На ДТП він тоді уваги не звернув, йому здалось, що з тією машиною щось тоді сталося, була учасником ДТП, авто було не дорогим, іншого учасника ДТП не пам`ятає. Навряд може сказати, що ДТП було якимось серйозним. На тому місці перебували певний час, не пам`ятає скільки, може півгодини. Протокол підписував, бо був з ним згоден.

3.1.5 Допит свідка ОСОБА_15 .

Свідок під час свого допиту суду повідомив, що на момент події працював прокурором головної військової прокуратури, здійснював безпосередньо процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо вимагання. Не пам`ятає чи давали йому якісь вказівки керівництво у провадженні за обвинуваченнм ОСОБА_13 та ОСОБА_14

3.1.6 Допит свідка ОСОБА_21 .

Свідок під час свого допиту суду повідомив, що з обвинуваченими не знайомий, ніколи не бачив і не зустрічався, згадав їх прізвища лише, коли отримав повістку в суд, через інтернет подивився хто це. Провадження за номером № 0001702 від 02.11.2016 не пам`ятає, бо по номеру звичайно не пам`ятає. Обвинувачених у згаданому кримінальному провадженні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не знає. Про кримінальне провадження, в якому були затримані люди за спробу надання незаконної фінансової нагороди, він дізнався лише від свого заступника ОСОБА_17 , а саме про те, що певні особи хочуть отримати незаконну фінансову винагороду користуючись їхніми прізвищами, і що сьогодні вони будуть затримані. Більше нічого по цій справі він додати не може. До нього ніхто стосовно цієї справи не звертався.

На питання потерпілого ОСОБА_13 чи пам`ятає він їхнє звернення від 01.08.2016, яке було їм повернуто прокуратурою через неправильне оформлення, то свідок повідомив, що не пам`ятає, але додав, що у будь-якому випадку таке звернення автоматично передається керівнику групи прокурорів чи групі слідчих. Додав, що будь-яка заява про відомі злочини оформлюється заявою про злочин з підписом і подається у відповідному порядку, бо все інше залишається паперами.

3.1.7 Допит свідка ОСОБА_17 .

Свідок під час свого допиту повідомив, що не знайомий з обвинуваченими. Події відбувались 5 чи 6 років тому, а про цю справу пам`ятає лише те, що він був у складі групи прокурорів, бо так склалась практика. За таким номером № 0001702 від 02.11.2016 кримінальне провадження не пам`ятає.

На питання прокурора чи звертались до нього будь-хто з приводу закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , повідомив, що з останніми він не знайомий. Відповідно до практики та положень КПК України він мав право приймати рішення адміністративного порядку за процесуальними повноваженнями. Для унеможливлення будь-яких ситуацій оскарження рішень прокурора, який є в складі групи прокурорів, була запроваджена та діяла по всім кримінальним провадженням практика, де був старший групи прокурорів керівник. Наскільки він пам`ятає за фактом спроби надання чи вимагання якихось грошових коштів на ім`я Генерального прокурора, старшим групи був ОСОБА_15 , він справу не заслуховував, фабулу не знає.

3.1.8 Допит обвинуваченого ОСОБА_8 .

Під час свого допиту обвинувачений повідомив, що його позиція не змінилась, він заперечує вину в інкримінованому обвинуваченні повністю. Він займається нерухомістю з 2007 року, працює ріелтором, справу цю добре знає як юридичну сторону, так і ринок нерухомості. Дядю ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) знає приблизно з 2016 року, познайомились на об`єкті в Бортничах. Історія ця почалась, коли до нього звернувся його знайомий, він тоді не знав його прізвища, це був ОСОБА_13 і почав погрожувати ОСОБА_7 , це було десь за півроку до його затримання. Погрожував, вимагав грошові кошти, казав, що знайшли пістолет якийсь, який у нього вилучили під час обшуку і треба за нього дати 10 000 доларів США. Коли він запитав, що це за пістолет, то ОСОБА_7 відповів, що його дали йому 20 років назад, хтось. Тому він сказав ОСОБА_7 або написати заяву в міліцію на ОСОБА_13 або послати. ОСОБА_7 сказав, що не хоче зв`язуватися, тому що ОСОБА_13 поважна людина, його дружина працювала в суді головою суду, у нього там відповідно значні зв`язки, сам він працював в міліції, звідки звільнився зі скандалом через перевищення повноважень. Минув певний час, може через півроку, ОСОБА_7 каже, що знову продовжує погрожувати ОСОБА_13 , попросив про зустріч, і він попросив і його поїхати з ним, підстрахувати, на що він був не проти та поїхав. Тоді, коли він приїхав на зустріч у Дарницький район, біля метро Харківська, то тоді він ще не знав хто це. Він їх познайомив і тоді ОСОБА_14 йому повідомив, що їм потрібен ОСОБА_17 , у них є 300 000 доларів США, на що він здивувався, бо він приїхав з іншого питання, з приводу пістолета та спитав, що відбувається. У свою чергу ОСОБА_14 відповів, що приїде його друг ОСОБА_13 і він все йому розповість. Через деякий час вони зустрілися втрьох - він, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , і вони почали його розпитувати за ОСОБА_17 та його зв`язки в Генеральній прокуратурі. Він тоді казав, що приїхав з іншого питання, з приводу пістолета та пропонував якось по-нормальному вирішити це питання. На що ОСОБА_14 та ОСОБА_13 відповіли, щоб ОСОБА_7 не хвилювався, бо вони вже провели якусь експертизу і це питання вирішили. Тоді ще йому ОСОБА_7 говорив, що ОСОБА_13 має відношення до недобудованої будівлі, яка знаходиться в Бортничах, де вони і працювали, і там ОСОБА_13 не значився, а там був ОСОБА_28 , з яким він постійно мав справи і продавав цю будівлю. Коли переглядав документи, то там були якісь особові справи, на яких бачив прізвище ОСОБА_14 , йому говорили, що у нього великий конфлікт з колишнім начальником поліції Дарницького району, що він має сидіти в тюрмі. Але після першої і другої зустрічі уже з цими потерпілими, господар того приміщення припинив брати від нього слухавку. Потім ОСОБА_14 задавав йому питання про те, чи є якісь знайомі, чи можу він їм щось цікаве розказати. Він їм відповідав, що є забудовники, журналісти, військові з якими служив в армії, але вони кажуть, що є ідея, щоб він подумав стосовно ОСОБА_17 , бо є питання, є реальні гроші та можливість дуже гарно заробити. Це все почалось за півроку, ОСОБА_7 попросив його зустрітись з ОСОБА_13 , бо той має гарні зв`язки. Після наступної зустрічі з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вони знову почали наголошувати, що їм потрібен ОСОБА_17 , а він займався виключно нерухомістю та не хотів з цими людьми мати нічого спільного. ОСОБА_7 попросив зустрітитися, і вони зустрілися на автосервісі Тойота, але потерпілі знов почали говорити за ОСОБА_17 , він відповів, що йому ця розмова не була потрібна, вони відповідали, що все нормально, бо у них конкретика. У день його затримання до нього зателефонував ОСОБА_7 . ОСОБА_13 до нього підбігав, казав, що будуть питати звідки гроші та почав благати і казати, що доказів вимагання немає. ОСОБА_13 казав, що саме ОСОБА_7 вимагав гроші, але не було жодних доказів тому та кричав на останнього під час спільного допиту.

Відповідаючи на питання учасників судового розгляду доповнив, що з ОСОБА_7 познайомився у 2018 році, коли займався нерухомістію, зараз бачить лише під час засідань, останній до нього не часто звертався і зазвичай питання стосувались нерухомості. Він зустрічався з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на прохання ОСОБА_7 виключно, щоб заступитись за останнього, бо його ОСОБА_7 просив вирішити проблему. Тому хотів познайомитись і дізнатись, що вони хочуть, хотів поговорити. Юридичної освіти він не має, суму у 500 000 доларів США він не озвучував. Потерпілі одразу при зустрічі повідомили, що їм потрібен ОСОБА_17 , бо у них є 300 000 доларів США, вони їх дадуть. Заперечив, що казав про те, що суму називає не він, а керівництво військової прокуратури, ні з ким з них він не знайомий, а про справу знає з інтернета. Спочатку йому було цікаво поговорити з потерпілими, а потім вирішив, що краще з ними більше не зустрічатись, було десь 4-5 зустрічі, потім ще 2-3 рази бачились. ОСОБА_7 йому сказав, що потерпілі хочуть поговорити. Потерпілі йому повідомляли, що у них в пакеті гроші, вони казали, що вони юристи, що все нормально, цифри в 500 не було, потерпілі весь час казали про 300. ОСОБА_21 та ОСОБА_17 йому не відомі. Потерпілі говорили, що йому треба дати 300 000 доларів США, щоб закрити їх справу. Про обвинувальний акт стосовно потерпілих відомо лише поверхнево, що начебто вони вимагали гроші у якогось олігарха. Він не просив обвинувальний акт і не знає чи просив про це ОСОБА_7 . Суму на телефоні 500 він не показував. Розмови про зменшення суми з 500 на 340 не пам`ятає. Про ОСОБА_17 та ОСОБА_21 він говорив, про ОСОБА_29 вперше чує. Обвинувальний акт стосовно потерпілих він не бачив, ОСОБА_7 йому за цей акт нічого не говорив. ОСОБА_7 йому говорив, що потерпілі відомі адвокати, він з ними по телефону не розмовляв, а зустрічався через ОСОБА_7 . Він жодного разу під час розмови з потерпілими не ініціював розмову за гроші, весь час цю розмову піднімали потерпілі. Він їздив по банківським філіалам та замовляв ячейки на прохання одного клієнта, які нічим не закінчилися. Потерпілі нічого не пояснювали з приводу походження у них коштів, розмір не вказували, цільове призначення також. Поблизу із місцем проживання потерпілих він з ними не зустрічався, їхні адреси йому не відомі. У нього не було наміру поставити у залежність потерпілих. Вину у висунутому обвинуваченні заперечує повністю, цивільні позови не визнає.

3.1.9 Допит обвинуваченого ОСОБА_7 .

Він знає ОСОБА_13 більше 20 років, він йому подзвонив і сказав, що треба срочно переговорити. Він під`їхав до двору, де вийшов молодий чоловік адвокат і ОСОБА_13 йому повідомив, що у нього вдома був обшук, кидали гранату, вбили собаку і знайшли пістолет, який йому привезли, і вимагав у нього 10 000 доларів США, бо сказав, що потягне його за собою. Він йому повідомив, що таких грошей немає, а ОСОБА_13 сказав шукати. ОСОБА_14 та ОСОБА_13 це два юриста, два адвокати і почали йому телефонувати, він тоді їхав в машині з ОСОБА_8 і дзвонив ОСОБА_13 за гроші, то він про це розповів ОСОБА_8 , а останній сказав, що поговорить з ними, у нього є журналісти, активісти, тому він їх і звів. Заперечує, що пропонував ОСОБА_13 якусь допомогу, це вони як адвокати йому допомагали, а він просто тракторист, який навіть не має юридичної освіти, тому де б він міг взяти якісь документи. Це все почалось з того, як йому завдали 24 ножових та 3 кульових поарнення. Він з ОСОБА_8 коли продавали недострої ОСОБА_13 , то нічого останньому не обіцяли, бо у нього немає ніяких прокурорів і він нікого не знає. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 він знає біля 20 років. З ОСОБА_8 він знайомий 8-10 років, коли продавали приміщення познайомилися. Підтвердив, що у нього за місцем проживання під час обшуку знайшли документи з кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , бо ОСОБА_14 до нього під`їхав з цими документами, то він їх просто кинув та не читав, а ОСОБА_14 йому сказав показати ці документи людям, які розберуться, він погодився, бо від нього вимагали 10 000 доларів США. Ніякого відношення не мають 10 000 доларів США до документів, він просто віддав пістолет ОСОБА_13 , йому тоді не потрібно було, він спитав у ОСОБА_13 і той погодився та забрав. Документи ОСОБА_8 він не показував. Він взяв документи у потерпілих, просто щоб вони від нього відстали, бо ОСОБА_13 хотів 10 000 доларів США, і він не пам`ятає куди поклав обвинувальний акт. Колись ОСОБА_8 сказав йому в машині, що у нього є журналісти, активісти, тому запропонував поговорити з потерпілими, потім він їх звів. Чому перед зустрічами теефонували не ОСОБА_8 , а йому, то він цього не знає. У нього потерпілі не питали номер телефону ОСОБА_8 . Скільки разів йому телефонували потерпілі він вже не пам`ятає. Він їх звів і сказав розбиратись самостійно, його щоб не вплутували. Він не пам`ятає з якими питаннями до нього звертались ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у 2019 році, йому вони просто всунули свої бумажки по справі. Йому невідомо про що спілкувались ОСОБА_8 та потерпілі під час їх зустрічей. У день, коли потерпілі привезли грошові кошти, то йому зателефонував ОСОБА_14 та питав де ОСОБА_8 , вони спілкувались не вперше, тому не знає чому не обмінялися телефонами. Заперечив, що читав обвинувальний акт, який йому надали потерпілі. Депутатів він не знає. З потерпілими дружив останні 20 років, були товаришами, вони два полковники, два юриста, також знає, що останній час вони працюють як адвокати. Він також знайомив потерпілих з іншими людьми, яких вони надалі захищали як адвокати, тому сприймав їх як адвокатів, як товаришів. Він знає, що у потерпілого ОСОБА_13 був обшук і знайшли пістолет, але йому не відомо чи були на нього документи. Він не робив жодних дій, щоб нанести немайнову шкоду потерпілим. З ОСОБА_8 знайомий біля 8-9 років, але заперечив, що останній був від нього залежний або виконував якісь його вказівки. Він не телефонував потерпілим з приводу закриття їхнього кримінального провадження. Він не погрожував потерпілим щодо настання будь-яких негативних наслідків. Він не узгоджував жодні дії із ОСОБА_8 щодо відносин з потерпілими. У ОСОБА_13 був вдома, у ОСОБА_14 жодного разу. Регулярно у ОСОБА_13 вдома не бував, коли треба була по приміщенню звертався, допомагав збирати документи. У нього нікого немає, кому б він міг передати обвинувальний акт стосовно потерпілих, який у нього знайшли під час обшуку. Ініціаторами дзвінків йому спочатку був ОСОБА_13 , а потім ОСОБА_14 . Він не говорив, що якщо не буде грошей, то буде погіршення ситуації. Не знає про який тиск на потерпілих йде мова. У день, коли затримали ОСОБА_8 , йому зателефонував ОСОБА_14 і сказав, що вони потрапили у дорожньо-транспорту пригоду і питали за ОСОБА_8 , якому треба було під`їхати на місце. Цивільні позови потерпілих не визнає у повному обсязі. Зміст розмов з потерпілими, зафіксованих під час НСРД, прокоментувати не може. Заперечив, що говорив ОСОБА_14 про знайому йому людину з Генеральної прокуратури. Він звичайний тракторист/водій, але чому йому дали обвинувальний акт потерпілі, з якими він дружить більше 20 років, щоб він комусь його показав, він не знає, бо ні з ким не знайомий.

3.2 Стороною обвинувачення були надані суду на підтвердження обставин висунутого обвинувачення наступні письмові докази:

1. Витяг з ЄРДР за № 0000675 від 27.03.2019 стосовно ОСОБА_8 , який у період з 09.02.2019 до 18.04.2019 своїми закликами та порадами, які він надавав під час особистого спілкування з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 схилив останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище - заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 , з попередньою кваліфікацією дій за ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

2. Постанова прокурора від 28.03.2019 про доручення органу досудового розслідування провести досудове розслідування Головному слідчому управлінню Національної поліції України.

3. Постанова Генерального прокурора від 02.04.2019 про визначення групи прокурорів.

4. Постанова заступника Генерального прокурора від 02.04.2019 про визначення групи прокурорів.

5. Постанова заступника Генерального прокурора від 02.04.2019 про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, а саме Головному слідчому управлінню Служби безпеки України.

6. Супровідний лист від 08.04.2019 щодо скерування матеріалів кримінального провадження ГСУ СБ України та доручення про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 11.04.2019.

7. Постанова про створення слідчої групи від 11.04.2019.

8. Постанова від 18.04.2019 про зміну попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України на ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

9. Клопотання від 05.06.2019 про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 18.07.2019 включно та постанова від 18.06.2019 заступника Генерального прокурора, якою це клопотання задоволено та продовжено строк досудового розслідування до 18.07.2019 включно.

10. Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2019, якою клопотання слідчого задоволено та продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 18.10.2019 включно.

11. Постанова про визначення групи прокурорів від 29.08.2019.

12. Постанова заступника Генерального прокурора від 06.09.2019 про визначення підслідності у кримінальному провадженні та вирішення спору про підслідність, якою визначено підслідність за Головним слідчим управлінням Служби безпеки України.

13. Постанова про визначення групи прокурорів від 09.09.2019.

14. Доручення від 12.09.2019 про здійснення досудового розслідування слідчою групою.

15. Постанова від 12.09.2019 про створення слідчої групи.

16. Клопотання від 02.10.2019 про продовження строку досудового розслідування до дев`яти місяців, тобто до 18.01.2020 та ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2019, якою це клопотання задоволено та продовжено строк досудового розслідування до 18.01.2020 включно.

17. Рапорт старшого слідчого від 06.11.2019, доручення про здійснення досудового розслідування від 06.11.2019, повідомлення від 06.11.2019 про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000323, за попередньою кваліфікацією дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

18. Постанова від 19.11.2019 Генерального прокурора про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000323 від 06.11.2019.

19. Постанова від 21.11.2019 про визначення підслідності кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000323 від 06.11.2019, за слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України.

20. Постанова від 26.11.2019 Генерального прокурора про визначення групи прокурорів.

21. Постанова від 26.11.2019 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань за № 0000675 від 27.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, та № 0000323 від 06.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, та присвоєно кримінальному провадженню один реєстраційний номер № 0000675.

22. Клопотання від 02.01.2020 про продовження строку досудового розслідування до десяти місяців, тобто до 18.02.2020 та ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2020, якою це клопотання задоволено та продовжено строк досудового розслідування до 18.02.2020.

23. Постанова від 10.01.2020 заступника Генерального прокурора про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні.

24. Постанова від 27.01.2020 Генерального прокурора про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні.

25. Клопотання ОСОБА_8 про долучення до матеріалів провадження довідок щодо стану здоров`я, що унеможливлюють його участь у слідчих діях, та постанова слідчого від 04.02.2020 про зупинення досудового розслідування із вказаної підстави.

26. Постанова Генерального прокурора від 05.08.2020 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні.

27. Постанова старшого групи прокурорів Офісу Генерального прокурора від 18.08.2020 про визначення підслідності у кримінальному провадженні за слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в місті Києві та направлення матеріалів до прокуратури міста Києва для організації здійснення досудового розслідування.

28. Постанова від 30.12.2020 заступника керівника Київської міської прокуратури про визначення групи прокурорів.

29. Доручення від 23.12.2020 старшому слідчому про проведення досудового розслідування.

30. Постанова від 23.12.2020 про створення слідчої групи.

31. Постанова від 03.02.2021 про відновлення досудового розслідування.

32. Супровідний лист від 26.03.2019 із долученими матеріалами, що направлялись Головним управлінням по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю до керівника Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України, зокрема заяви ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про ознаки вчинення кримінального правпорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, рапорт оперуповноваженого 2 відділу 2 управління ГУ «К» СБ України про виявлення кримінального правопорушення, повідомлення ГУ БКОЗ СБ України про кримінальне правопорушення.

33. Доручення від 02.04.2019 про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36 КПК України та відповідь щодо виконаного доручення із ймовірно причетними особами, дані про особу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та його засоби зв`язку з Телефонного довідника Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, посвідчення адвоката ОСОБА_13 й копія його паспорта, копія паспорта ОСОБА_14 .

34. Інші відомості, отримані на виконання доручення від 02.04.2019: дані щодо придбання ОСОБА_7 номеру мобільного телефону для спілкування з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ; відомості про нерухоме та рухоме майно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; відомості про можливе переховування за фактичним місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 документів, зокрема обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001702 від 03.11.2016, де ОСОБА_14 та ОСОБА_13 є обвинуваченими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189; ч. 1 ст. 263 КК України, що може мати значення для розслідування цього кримінального провадження.

35. Протокол від 16.04.2019 про виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів, схожих за виглядом на справжні банкноти, номіналом 100 доларів США, у кількості 4 750 одиниць, до якого долучені фототаблиці на 2 аркушах, копія імітаційної купюри, серійний номер серія KF номер 33008773CF6, на 1 аркуші, копія листа на адресу ФОП ОСОБА_30 щодо поліграфічних послуг, акт виконання послуг від 16.04.2019 № 28.

36. Протокол від 17.04.2019 ідентифікації і вручення грошових коштів, у присутності понятих ОСОБА_31 , ОСОБА_24 , а також свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із використанням коштів органу, який веде боротьбу з організованою злочинністю і корупцією, в доларах США, у розмірі 24 000 доларів США, імітаційних (несправжніх) засобів, які за своїм зовнішнім виглядом та кількістю імітують вигляд справжніх грошових коштів, у вигляді 475 000 доларів США, 500 доларів США, що надані ОСОБА_14 , та 500 доларів США, що надані ОСОБА_13 , всього для імітації 500 000 доларів США, згідно з попередньо висунутої вимоги.

37. Протокол від 18.04.2019 затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_8 , із долученим відеозаписом затримання.

38. Протокол від 18.04.2019 огляду поліетиленового пакету (додаток до протоколу затримання), вилученого в ході проведення затримання ОСОБА_8 , в якому містились грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, із описом серії, номерів та долученою фототаблицею.

39. Протокол від 18.04.2019 огляду поліетиленового пакету (додаток до протоколу затримання), вилученого в ході проведення затримання ОСОБА_8 , в якому містився його мобільний телефон, до якого останній добровільно повідомив пароль входу, та долученою фототаблицею.

40. Доручення від 25.04.2019 на проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, а саме на проведення огляду мобільного телефону ОСОБА_8 за участі спеціаліста Київського НДКЕЦ.

41. Протокол від 29.05.2019 огляду мобільного телефону із роздрукованою історією зв`язку двох абонентів - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у період з 06.04.2019 до 18.04.2019, із додатком до цього протоколу в частині фотозображень.

42. Постанова від 18.04.2019 про визнання речовими доказами грошових коштів доларів США, номіналом 100, у кількості 250 одиниць, 4 750 папірців з формою купюр 100 доларів США, мобільний телефон Samsung, що вилучений у ОСОБА_8 . Клопотання від 19.04.2019 про арешт вказаного майна та ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2019, якою це клопотання задоволено та накладено арешт на вказане майно.

43. Акт прийому-передачі від старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України полковника юстиції ОСОБА_32 до старшого слідчого в ОВС СГ ГУ НП у м. Києві майора поліції ОСОБА_33 майна вилученого 18.04.2019 під час затримання ОСОБА_8 у порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон Samsung, грошові кошти - долари США, номіналом 100 у кількості 250 одиниць, 4 750 папірців з формою купюр 100 доларів США.

44. Клопотання слідчого від 12.09.2019 про проведення судової техніко-криміналістичної експертизи документів, а саме вилучених у ОСОБА_8 25 000 доларів США, та ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2019, якою у задоволенні цього клопотання відмовлено.

45. Заява ОСОБА_14 щодо надання добровільної згоди на залучення його до конфіденційного співробітництва та до проведення негласних слідчих (розшукових) дій, із долученим витягом з Єдиного реєстру адвокатів України про адвоката ОСОБА_14 ; копія анкети доброчесності прокурора ОСОБА_15 ; копія постанови про зміну складу групи прокурорів від 13.04.2017 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; копія постанови про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 11.04.2017 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; копія обвинувального акта стсовно висунутого обвинувачення ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України; копія клопотання про повернення обвинувального акта прокурору адвоката ОСОБА_34 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

46. Клопотання ОСОБА_14 про долучення до матеріалів провадження документів, які просив прокурора використати під час проведення слідчих дій у провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , та якими є: рапорта, довідка у провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , лист з Генеральної прокуратури України про повернення ОСОБА_14 заяви для належного її оформлення, інформаційний лист, лист ОСОБА_14 від Київської міської прокуратури, повідомлення про відкриття матеріалів обвинуваченим ОСОБА_14 прокурору, лист ОСОБА_14 з Генеральної прокуратури України, звернення ОСОБА_14 до керівника спеціалізованої антикорупційної прокуратури з вимогою розпочати досудове розслідування стосовно працівників Генеральної прокуратури та допитати його й ОСОБА_13 як заявників, лист ОСОБА_14 з НАБУ із долученим витягом з ЄРДР стосовно внесення відомостей про ймовірне вчинення працівниками Генеральної прокуратури України кримінального правопорушення.

47. Заява ОСОБА_13 щодо надання добровільної згоди на залучення його до конфіденційного співробітництва та до проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

48. Доручення від 16.04.2019 про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36 КПК України із забезпеченням участі працівників Служби безпеки України у слідчих діях, запланованих на 18.04.2019.

49. Постанова від 18.04.2019 про проникнення до житла чи іншого володіння особи у невідкладному випадку, а саме за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 .

50. Протокол обшуку від 18.04.2019 за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 та опис вилучених речей і документів, а саме: блокнот, копія повідомлення про підозру ОСОБА_14 , копія паспорта ОСОБА_7 , мобільний телефон. Клопотання від 19.04.2019 про проведення обшуку та відповідь Шевченківського районного суду м. Києва про відмову у його задоволенні.

51. Запит до Дарницького районного суду м. Києва щодо стадії розгляду, на якій перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на що надано відповідь про відсутність такого провадження та відповідь Деснянського районного суду м. Києва про стадію судового розгляду вказаного кримінального провадження.

52. Постанова про розсекречення матеріальних носіїв секретної інформації від 03.09.2019.

53. Акт від 04.09.2019 № 119 про скасування грифів секретності матеріальних носіїв секретної інформації.

54. Клопотання про надання довзолу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 03.04.209 № 25/1/3-1973т обл. № 5177т від 03.04.2019.

55. Клопотання про надання довзолу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 03.04.2019 № 25/1/3-1974т обл. № 5178т від 03.04.2019.

56. Клопотання про надання довзолу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 03.04.2019 № 25/1/3-1975т обл. № 5179т від 03.04.2019.

57. Клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 03.04.2019 № 25/1/3-1976т обл. № 5180т від 03.04.2019.

58. Клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (рохшукових) дій від 03.04.2019 № 25/1/3-1977т обл. № 5181т від 03.04.2019.

59. Повідомлення голові Чернігівського апеляційного суду про скасування грифів секретності щодо перерахованих вище 5 клопотань від 03.04.2019.

60. Повідомлення Чернігівського апеляційного суду заступнику Генерального прокурора про скасування грифів секретності з 5 ухвал слідчого судді від 03.04.2019.

61. Ухвали слідчого судді Чернігівського апеляційного суду від 03.04.2019.

62. Доручення від 04.04.2019 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36 КПК України.

63. Супровідний лист до ГУ БКОЗ СБУ від 08.04.2019 № 25/1/3-2079т обл. № 5375т від 08.04.2019.

64. Супровідний лист до ГУ БКОЗ СБУ від 15.04.2019 № 25/1/3-2225т обл. № 6090т від 15.04.2019.

65. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 2946/2 від 19.10.2018.

66. Протокол від 15.04.2019 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо та відеоконтроль особи.

67. Протокол огляду від 07.11.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3465 від 15.04.2019.

68. Протокол від 15.04.2019 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо та відеоконтроль особи.

69. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3227/11 від 21.03.2019 та флешкарта «Transcend 16 Gb micro-SD» реєстр. № 3191/2 від 04.03.2019.

70. Оптичні носії «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3250/3 від 08.04.2019 та № 3250/4 від 08.04.2019.

71. Протокол огляду від 11.11.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3466 від 15.04.2019.

72. Супровідний лист з ГУ БКОЗ СБУ від 07.10.2019 № 14/2/2-7138.

73. Супровідний лист з ГУ БКОЗ СБУ від 22.04.2019 № 14/2/2-3672.

74. Протокол від 19.04.2019 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо та відеоконтроль особи.

75. Оптичні носії «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3264 від 16.04.2019 та № 3264/1 від 16.04.2019 та флешкарта «Transcend 16 Gb micro-SD» реєстр. № 3265/2 від 16.04.2019.

76. Протокол огляду від 12.11.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3671 від 19.04.2019.

77. Протокол від 19.04.2019 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - візуальне спостереження за особою.

78. Протокол огляду від 06.11.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3670 від 19.04.2019.

79. Супровідний лист до ГУ БКОЗ СБУ від 15.04.2019 № 25/1/3-2225т обл. № 6090т від 15.04.2019

80. Постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 15.04.2019 № 25/1/3-2225т обл. № 6089т від 15.04.2019.

81. Протокол від 19.04.2019 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину.

82. Протокол огляду від 06.11.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3669 від 19.04.2019.

83. Супровідний лист з ГУ БКОЗ СБУ від 26.04.2019 № 14/2/2-3924.

84. Протокол від 26.04.2019 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - візуальне спостереження за особою.

85. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3264/4 від 16.04.2019.

86. Протокол огляду від 06.11.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3923 від 26.04.2019.

87. Супровідний лист з ГУ БКОЗ СБУ від 21.05.2019 № 14/2/2-4830.

88. Протокол від 21.05.2019 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

89. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3297 від 10.05.2019.

90. Протокол від 21.05.2019 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

91. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3297/2 від 10.05.2019.

92. Протокол від 21.05.2019 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

93. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3297/1 від 10.05.2019.

94. Протокол огляду від 06.11.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3483 від 21.09.2019.

95. Протокол від 21.05.2019 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

96. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3297/3 від 10.05.2019.

97. Протокол від 21.05.2019 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

98. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3297/4 від 10.05.2019.

99. Супровідний лист до ГУ БКОЗ СБУ від 26.04.2019 № 25/1/3-2568т обл. № 6820т від 26.04.2019.

100. Постанова про припинення проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26.04.2019 № 25/1/3-568т обл. 6819т від 26.04.2019.

101. Клопотання від 04.03.2019, 18.02.2019 про отримання дозволу на проведення оперативно-розшукових заходів, пов`язаних з тимчасовим обмеженням прав та свобод людини.

102. Супровідний лист з ГУ БКОЗ СБУ від 22.04.2019 № 14/2/2-2959.

103. Протокол від 08.04.2019 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

104. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3240/2 від 03.04.2019.

105. Протокол огляду від 02.12.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3258 від 08.04.2019.

106. Протокол від 03.04.2019 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

107. Протокол огляду від 02.12.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3110 від 03.04.2019.

108. Протокол від 03.04.2019 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

109. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, реєстр. № 3240/1 від 28.03.2019.

110. Протокол огляду від 02.12.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3109 від 03.04.2019.

111. Протокол від 26.03.2019 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо та відеоконтроль особи.

112. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, від 09.07.2018 та флешкарта «Transcend 16 Gb micro-SD» реєстр. № 3177 від 26.02.2019.

113. Протокол огляду від 02.12.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-2514 від 26.03.2019.

114. Протокол від 28.03.2019 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо та відеоконтроль особи.

115. Оптичний носій «Verbatim» DVD-R 4,7 GB, від 09.07.2018, № 2667/1 та флешкарта «Transcend 16 Gb micro-SD» реєстр. № 3177/1 від 26.02.2019.

116. Протокол огляду від 02.12.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-2653 від 28.03.2019.

117. Протокол від 01.04.2019 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - візуальне спостереження за особою, із долученою фототаблицею.

118. Протокол огляду від 29.11.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3367 від 01.04.2019.

119. Протокол від 01.04.2019 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - візуальне спостереження за особою, із долученою фототаблицею.

120. Протокол огляду від 29.11.2019 розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, № 14/2/2-3366 від 01.04.2019, із долученою фототаблицею.

121. Клопотання від 19.04.2019 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2019, якою застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, з урахування часу фактичного затримання о 12:50, 18.04.2019, до 16.06.2019 включно, із визначенням застави у розмірі 345 780 грн.

122. Довідка про звільнення з-під варти ОСОБА_8 22.04.2019 у зв`язку з внесенням застави.

123. Дані про особу ОСОБА_8 : копія паспорта, РНОКПП, довідки дощо випадків притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

124. Клопотання від 22.04.2019 про арешт майна підозрюваного та ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2019, якою це клопотання задоволено та накладено арешт на об`єкт житлової нерухомості, а саме належну на праві приватної власності ОСОБА_8 квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

125. Клопотання від 19.04.2019 про арешт майна підозрюваного та ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2019, якою це клопотання задоволено та накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки Lexus, модель IS 300, загальний легковий седан - В, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , із забороною розпорядження вказаним транспортним засобом та проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій органами Державної реєстраційної служби. Супровідні листи щодо направлення цієї ухвали на виконання та акт від 26.04.2019, за яким ОСОБА_8 повернуто вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання.

126. Дані про особу ОСОБА_7 : інформація щодо притягнення до відповідальності, відомості про те, що з 11.07.2015 перебував під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, стан відміни.

127. Повідомлення від 05.02.2021 про завершення досудового розслідування для ОСОБА_14 та протокол від 05.02.2021 про надання доступу останньому до матеріалів досудового розслідування та про відкриття матеріалів досудового розслідування.

128. Повідомлення від 05.02.2021 про завершення досудового розслідування для ОСОБА_13 .

129. Повідомлення від 05.02.2021 про завершення досудового розслідування для ОСОБА_8 .

130. Повідомлення від 05.02.2021 про завершення досудового розслідування для адвоката ОСОБА_11 .

131. Протокол від 05.02.2021 про надання доступу ОСОБА_8 та його адвокату ОСОБА_11 до матеріалів досудового розслідування та про відкриття матеріалів досудового розслідування. Також підозрюваному та його захиснику було надано доступ до матеріалів, речових доказів та можливість їх перегляду, копіювання (всіх електронних носіїв інформації, всіх електронних носіїв матеріалів НСРД, відеозаписів, які містяться на флеш-накопичувачах та CD-дисках), які застосовувалися під час проведення досудового розслідування. У вказаному протоколі також підозрюваним ОСОБА_8 та його адвокатом ОСОБА_11 власноруч підтвержено факт надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення із матеріалами у повному обсязі.

132. Повідомлення від 05.02.2021 про завершення досудового розслідування для ОСОБА_7 .

133. Повідомлення від 05.02.2021 про завершення досудового розслідування для адвоката ОСОБА_12 .

134. Протокол від 05.02.2021 про надання доступу ОСОБА_7 та його адвокату ОСОБА_12 до матеріалів досудового розслідування та про відкриття матеріалів досудового розслідування. Також підозрюваному та його захиснику було надано доступ до матеріалів, речових доказів та можливість їх перегляду, копіювання (всіх електронних носіїв інформації, всіх електронних носіїв матеріалів НСРД, відеозаписів, які містяться на флеш-накопичувачах та CD-дисках), які застосовувалися під час проведення досудового розслідування. У вказаному протоколі також підозрюваним ОСОБА_7 та його адвокатом ОСОБА_11 власноруч підтвержено факт надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення із матеріалами у повному обсязі.

135. Повідомлення ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , адвокату ОСОБА_12 (інформація стосовно ОСОБА_7 ), адвокату ОСОБА_11 (інформація стосовно ОСОБА_8 ) про те, що стосовно них проводились негласні слідчі (розшукові) дії, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, установлення місця знаходження радіоелектронного засобу, спостереження за особою, аудіо-, відеоконтроль особи, зняття інформації з електронних інформаційних систем, контроль за вчиненням злочину.

136. Розписки підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

137. Квитанції щодо отримання на зберігання речових доказів.

138. Запит прокурора та відповідь Фінансово-економічного управління СБУ про належність 24 000 доларів США СБУ, що були видані через касу ФЕУ СБУ оперативному співробітнику 2 управління ГУ «К» СБ України і за матеріалами бухгалтерського обліку рахуються в підзвіті оперативного співробітника.

3.3 Судом у повному обсязі досліджувались матеріали за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, як стенограми розмов, так і їх запис. У зв`язку з чим суд вважає за необхідне відтворити зміст розмов за дослідженими матеріалами під час судового розгляду, оскільки саме ця частина доказів є превалючою, тому у змісті вироку суд не може обмежитись виключно назвами носіїв та протоколів, в яких ці розмови відтворені.

4 розмови за 25.03.2019 (що тривали з перервами у проміжок часу 11 год. 17 хв. 35 с. до 16 год. 38 хв. 04 с., між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 ): ОСОБА_14 зателефонував першим, одразу ОСОБА_7 відповів, що зараз зателефонує іншим і відзвониться. Надалі повідомив ОСОБА_14 , що все має бути нормально, а про деталі скажуть сьогодні ввечері. Потім знов ОСОБА_7 телефонує ОСОБА_14 , що все буде нормально, а завтра на 10-ту ранку у них буде зустріч з людиною, яка хоче щось повідомити. В останній розмові за цей день ОСОБА_7 перепитав ОСОБА_14 чи в силі остання розмова між ним та іншою людиною, на що ОСОБА_14 відповів ствердно.

26.03.2019, о 09:28: телефонна розмова між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в якій ОСОБА_7 повідомляє ОСОБА_8 як йому слід та про що розмовляти з потерпілими, зокрема поки що не називати їм суму, а отримати від останніх згоду та повідомити, що після цієї згоди ОСОБА_7 поїде, а потім все розкаже.

26.03.2019, о 09 год. 29 хв.: продовження останньої телефонної розмови, що відбулась ввечері 25.03.2019, між ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , в якій останній запитує чи прибуде він на заплановану зустріч о 10:00, що ОСОБА_14 підтвердив.

26.03.2019, у проміжок часу з 10 год. 02 хв. 04 с. до 10 год. 07 хв. 04 с.: розмова на вулиці між ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 . Під час якої ОСОБА_13 спитав у ОСОБА_8 як їхні справи відбуваються, на що у відповідь ОСОБА_8 перепитав чи вони все підтверджують, зокрема досягнуті домовленості, відповіли потерпілі разом, ствердно. ОСОБА_13 спитав у ОСОБА_8 чи є якісь проблеми, останній заперечив, та вказав, що сьогодні підуть до першої особи розмовляти, про що вже попередньо домовились. ОСОБА_13 спитав щодо першої особи, це мова про ОСОБА_17 , що підтвердив ОСОБА_8 . ОСОБА_14 спитав чи знають ті особи, що 3-го числа у них судове засідання, на що ОСОБА_8 підтвердив та повідомив, що вже два тижні думають як вирішити це питання правильно. ОСОБА_13 спитав у ОСОБА_8 який від цього результат, останній відповів, що сьогодні скажуть і що його попросили зустрітитись, щоб йому підтвердили згоду. ОСОБА_13 почав пояснювати ОСОБА_8 , що це велика сума і їм треба знати, з ким вони мають справу, на що ОСОБА_8 сказав, що буде мати розмову, але попередньо - з ними не хочуть зустрічатися, і ОСОБА_7 також про це просив, але відмовили, оскільки зараз вибори і всі один одного підставляють. ОСОБА_14 перевів розмову щодо суми, ОСОБА_13 вказав, що вони згодні, але спитав які будуть гарантії, бо якщо йому дадуть 500 000, то він з ними не зникне. ОСОБА_13 запитав прізвище у ОСОБА_8 та висловлювався, що він не їхній, що від нього нічого не залежить, що він лише посередник, тому хочуть почути від тих людей, що їм можна мати справу саме з ним, щоб його якось представили та щоб можливо він з кимось під`їхав, на що ОСОБА_8 погодився та сказав, що про це запитає.

26.03.2019, о 10 год. 11 хв.: ОСОБА_8 телефонує ОСОБА_7 , та останній запитує чи він вже їх бачив та попросив його почекати 2 хвилини.

27.03.2019, о 13 год. 57 хв.: телефонна розмова, в якій ОСОБА_7 повідомляє ОСОБА_14 , що о 18:30 відбудеться зустріч у останнього з людиною. ОСОБА_14 перепитав чи з тим, з ким вони вже бачились, на що ОСОБА_7 дав ствердну відповідь.

Того ж дня, о 18:34 ОСОБА_7 телефонує ОСОБА_14 та підтверджує, що людина буде.

27.03.2019, у проміжок часу з 18 год. 30 хв. 28 с. до 18 год. 39 хв. 45 с.: розмова на вулиці між ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 . Під час якої ОСОБА_14 спитав у ОСОБА_8 чи він один приїхав, на що останній відповів, що ОСОБА_7 їздив на зустріч розмовляти за пістолет, а також за цю ситуацію, але йому відмовили. ОСОБА_13 спитав який вихід з цієї ситуації, ОСОБА_8 відповів, що їм слід це вирішувати самостійно, йому просили передати так, що якщо завтра ввечері привозять, то в понеділок зранку починають займатися, а 3-го в засіданні нічого страшного не відбудеться, продовжать лише санкцію. ОСОБА_13 спитав чи відкладуть 3-го числа засідання, ОСОБА_8 підтвердив це. ОСОБА_13 сказав, що ОСОБА_8 тоді уповноважили ті люди, що останній підтвердив. Також ОСОБА_8 вказав, що його попередили, щоб він не лишився крайнім і його справа це лише передати, а варіанти не він пропонує. ОСОБА_13 сказав, що їм діватись нема куди, що суму вони вже узгодили, тепер хоче обговорити шлях. ОСОБА_8 повідомив, що треба показати «документи», що вони є в наявності, ОСОБА_13 перепитав чи йде мова за гроші, останній підтвердив. ОСОБА_13 сказав, що вони юристи і хочуть знати своє майбутнє та про порядність ОСОБА_8 , що останній підтвердив. ОСОБА_13 попросив декілька днів на збір. ОСОБА_14 спитав у ОСОБА_8 яка буде процедура, на що останній відповів з уточненнями від ОСОБА_13 , що вони привозять, віддають йому і далі починається робота. Домовились під час розмови, що потерпілі у вівторок, або в середу будуть готові і спитали у чому привозити, ОСОБА_8 відповів у пакеті. ОСОБА_13 запитав як буде вирішуватись питання, чи буде відмова від обвинувачення, ОСОБА_8 сказав, що не знає і цим буде займатися слідчий, вони поставлять задачу. ОСОБА_13 уточнив, що процесуальному прокурору в суді, ОСОБА_8 підтвердив, на що ОСОБА_13 відповів, щоб прокурор 3-го числа не приходив, на що ОСОБА_8 сказав, що нічого не може з цього приводу відповісти, попросив не хвилюватись і приходити 3-го числа. ОСОБА_13 знов вказав, щоб ОСОБА_15 не приходив і щоб перенесли справу. Обговорили, що знову зустрінуться як потерпілі будуть готові. ОСОБА_13 знов попросив, щоб ОСОБА_15 3-го числа не приходив, щоб перенесли справу, бо вони не можуть не з`являтися. Потім ОСОБА_13 ще декілька разів повторив, щоб ОСОБА_15 не приходив 3-го числа на засідання. ОСОБА_8 сказав, що нічого завчасно запускатися не буде. ОСОБА_14 задавав декілька питань ОСОБА_8 хто ті люди, чи вони підлеглі ОСОБА_17 , останній не відповідав ствердно, повідомив, що людина 30 років працює в Генеральній прокуратурі.

27.03.2019, о 18 год. 49 хв.: ОСОБА_8 телефонує ОСОБА_7 й останній одразу запитує чи він зустрівся, у відповідь ОСОБА_8 просить йому перетелефонувати іншим способом.

27.03.2019, о 18:51: телефонна розмова між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в якій ОСОБА_8 відповідає на питання ОСОБА_7 чи він домовився, додавши, «документи» від потерпілих будуть на наступному тижні, бо на цьому тижні щось не можуть, бо кудись їдуть. У відповідь ОСОБА_7 перепитав чи все буде нормально.

09.04.2019 (розмова в автосалоні, у проміжок часу з 14:05 до 14:19, між ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 ): ОСОБА_14 питає у ОСОБА_8 чого так далеко відклали слухання його справи, останній підтвердив, що обізнаний про це. ОСОБА_14 намагається передати ОСОБА_8 записи, щоб отримати відповіді на всі свої питання, що відмовився приймати ОСОБА_8 та сказав, що передасть все на словах. ОСОБА_8 роз`яснює, що швидко їх питання вирішено не буде. ОСОБА_14 просить про передачу коштів у дві частини, ОСОБА_8 відповів, що таке питання він не уповноважений вирішувати, бо його справа це передати інформацію. ОСОБА_13 висловив невдовлення, що їм начебто треба щось просити, хоча сам ОСОБА_7 їм перший запропонував допомогу, на що ОСОБА_8 відповів, що ОСОБА_7 вже мав розмову з особою, та на їх умови ніхто не погодиться та їм самим треба вирішувати, або погоджуватись, або ні. ОСОБА_8 також повідомив, що його сварять люди за невизначеність ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , йому простіше їм відмовити. ОСОБА_13 вимагав конкретики стосовно посадової особи, яка буде займатись їхнім питанням, а ОСОБА_8 відповів, що останні так би мовити «не з вулиці», тому вони і так все знають. Знову йде обгворення за строки вирішення питання про закриття кримінального провадження стсовно потерпілих, про те, що це не так швидко, як цього хочуть ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ОСОБА_8 просить звернутися до дяді ОСОБА_35 ( ОСОБА_7 ) за більш детальною інформацією про особу з Генеральної прокуратури. ОСОБА_8 вимагає конкретики, бо через це також отримав неприємності ОСОБА_7 . Домовляються за зустріч на 18.04.2019 як крайній строк.

10.04.2019 (телефонна розмова у проміжок часу з 12:06 до 12:12, між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 ): зі слів ОСОБА_36 . ОСОБА_7 , вони багато років один одного знають. ОСОБА_14 питав скільки буде вирішуватись питання, два чи три місяці чи швидше, чи точно питання буде вирішено, хто саме буде займатися його питаннями, йому також не сподобалось, що прокурор ОСОБА_15 у його провадженні підтримав потерпілих, зокрема їх цивільні позови, питав чи дійсно ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ) є ад`ютантом тієї особи, що візьметься за його питання, що йому ОСОБА_7 підтвердив.

18.04.2019 відбувались розмова та зустріч, що безпосередньо пов`язані із передачею грошових коштів.

3.4 Судом досліджувались речові докази у провадженні.

Прокурором було надано для дослідження у судовому засіданні коробка із імітаційними засобами, які не є грошовими коштами та імітують грошову суму у розмірі 475 000 доларів США та окремий пакет із справжніми грошовими коштами у розмірі 25 000 доларів США.

Прокурором були надані суду документи щодо виготовлення імітаційних засобів, 500 доларів США надані ОСОБА_37 , 500 доларів США надані ОСОБА_14 та походження 24 000 доларів США, які обліковуються за СБУ (пп. 35, 36, 42, 43, 137, 138 з п. 3.2 щодо переліку письмових доказів).

Заперечень щодо вказаних речвих доказів сторона захисту не висловила.

IV. Мотиви суду, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, та кримінально-правова кваліфікацій дій обвинувачених

4.1 Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, які мають бути отримані у передбаченому КПК України порядку, та на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винуватість особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для об`єктивного вирішення справи.

Процесуальними джерелами доказів у цьому випадку є протоколи слідчих дій, документи як фактичні результати документування злочину та інші документи як відображення фактичних даних, тобто відомостей про факти (зафіксовані як в паперовому вигляді, так і електронному).

Водночас фактичні дані не можуть існувати самостійно самі по собі без відповідного джерела та носія.

У свою чергу доказами є ті ж фактичні дані, але які відповідають вимогам належності до справи, достовірності і допустимості, а на завершення суд має дійти висновку про їх відповідність критерію достатності, що корелюється із вимогами ст. 94 КПК України та про що далі.

4.1.1 Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підтвердження підстав розпочати досудове розслідування стороною обвинувачення було надано суду витяги з ЄРДР.

Суду під час судового розгляду були надані: постанова прокурора про доручення органу досудового розслідування провести досудове розслідування та про зміну органу досудового розслідування, постанови про визначення групи прокурорів та її зміну, постанови про створення слідчої групи, постанова про зміну правової кваліфікації та об`єднання матеріалів досудових розслідувань, клопотання та постанова/ухвала слідчого судді про продовження строку досудового розслідування, постанова про визначення підслідності та вирішення спору про підслідність, постанови про зупинення та відновлення досудового розслідування.

Суд бере до уваги надані стороною обвинувачення вказані документи, що впливає на допустимість зібраних під час досудового розслідування доказів.

Наведені процесуальні документи не є доказами у розумінні підтвердження обставин вчиненого злочину, але приймаються судом, оскільки свідчать про дотримання вимог процесуального закону як щодо підстав розпочати досудове розслідування, так і дотримання вимог щодо його проведення, у тому числі уповноваженими суб`єктами та у визначені строки.

4.1.2 Суд приймає як докази, які стосуються встановлення органом досудового розслідування фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Ці докази мають відповідати критеріям належності, допустимості та достовірності.

4.1.2.1 Належність доказів визначається як здатність фактичних даних надавати інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування.

Належність доказів у кримінальному процесі обумовлюється їх доказовою цінністю, а саме для чого вони можуть бути використані:

- для встановлення, хто вчинив злочин чи з`ясування інших обставин складу злочину - це встановлені дані про особу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , застосування запобіжних заходів, проведені обшуки, накладені арешти на майно; інші відомості, отримані під час досудового розслідування: дані щодо придбання ОСОБА_7 номеру мобільного телефону для спілкування з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ; відомості про нерухоме та рухоме майно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; відомості про можливе переховування за фактичним місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 документів, зокрема обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001702 від 03.11.2016, де ОСОБА_14 та ОСОБА_13 є обвинуваченими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189; ч. 1 ст. 263 КК України;

- для встановлення окремих фактів, які в сукупності розкривають обставини складу злочину, ознак, що кваліфікують злочин, та стадію злочину, зокрема, доручення від 16.04.2019 про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36 КПК України із забезпеченням участі працівників Служби безпеки України у слідчих діях, запланованих на 18.04.2019. Також протокол затримання ОСОБА_8 , протокол огляду поліетиленового пакету, вилученого в ході проведення затримання ОСОБА_8 , в якому містились грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, із описом серії, номерів та долученою фототаблицею, протокол огляду поліетиленового пакету, вилученого в ході проведення затримання ОСОБА_8 , в якому містився його мобільний телефон, до якого останній добровільно повідомив пароль входу, та долученою фототаблицею. Доручення від 25.04.2019 на проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, а саме на проведення огляду мобільного телефону ОСОБА_8 за участі спеціаліста Київського НДКЕЦ та протокол від 29.05.2019 огляду мобільного телефону із роздрукованою історією зв`язку двох абонентів - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у період з 06.04.2019 до 18.04.2019, із додатком до цього протоколу в частині фотозображень.

Водночас, суд визнає неналежними доказами наступні матеріали, виключно з підстави того, що вони не стосуються висунутого обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а пов`язані із притягнення потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні.

Це стосується таких матеріалів:

- рапорта, довідка у провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , лист з Генеральної прокуратури України про повернення ОСОБА_14 заяви для належного її оформлення, інформаційний лист, лист ОСОБА_14 від Київської міської прокуратури, повідомлення про відкриття матеріалів обвинуваченим ОСОБА_14 прокурору, лист ОСОБА_14 з Генеральної прокуратури України, звернення ОСОБА_14 до керівника спеціалізованої антикорупційної прокуратури з вимогою розпочати досудове розслідування стосовно працівників Генеральної прокуратури та допитати його й ОСОБА_13 як заявників, лист ОСОБА_14 з НАБУ із долученим витягом з ЄРДР стосовно внесення відомостей про ймовірне вчинення працівниками Генеральної прокуратури України кримінального правопорушення (що були долучені потерпілим ОСОБА_14 до матеріалів цього провадження за цого клопотанням);

- копія анкети доброчесності прокурора ОСОБА_15 ; копія постанови про зміну складу групи прокурорів від 13.04.2017 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; копія постанови про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 11.04.2017 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; копія обвинувального акта стосовно висунутого обвинувачення ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України; копія клопотання про повернення обвинувального акта прокурору адвоката ОСОБА_34 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Із наведеної підстави неналежності вказаних матеріалів до цього провадження, суд наведені документи аналізувати не буде.

4.1.2.2 Допустимість доказів визначають як їх правову придатність для використання у кримінальному процесі як аргументів у доказуванні, зокрема у тому, що:

- фактичні дані як докази отримані уповноваженим на те суб`єктом. Щодо уповноважених суб`єктів стороною захисту висловлювались заперечення в частині підслідності, що суд проаналізує окремо;

- фактичні дані отримані у встановленому законом порядку з дотриманням процесуальної форми, зокрема, протокол про виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів, схожих за виглядом на справжні банкноти, номіналом 100 доларів США, у кількості 4 750 одиниць, до якого долучені фототаблиці на 2 аркушах, копія імітаційної купюри, серійний номер серія KF номер 33008773CF6, на 1 аркуші, копія листа на адресу ФОП ОСОБА_30 щодо поліграфічних послуг, акт виконання послуг від 16.04.2019 № 28. Також протокол ідентифікації і вручення грошових коштів, у присутності понятих ОСОБА_31 , ОСОБА_24 , а також свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із використанням коштів органу, який веде боротьбу з організованою злочинністю і корупцією, в доларах США, у розмірі 24 000 доларів США, імітаційних (несправжніх) засобів, які за своїм зовнішнім виглядом та кількістю імітують вигляд справжніх грошових коштів, у вигляді 475 000 доларів США, 500 доларів США, що надані ОСОБА_14 , та 500 доларів США, що надані ОСОБА_13 , всього для імітації 500 00 доларів США, згідно з попередньо висунутої вимоги;

- заяви ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про ознаки вчинення кримінального правпорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, рапорт оперуповноваженого 2 відділу 2 управління ГУ «К» СБ України про виявлення кримінального правопорушення, повідомлення ГУ БКОЗ СБ України про кримінальне правопорушення; заяви ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо надання добровільної згоди на залучення його до конфіденційного співробітництва та до проведення негласних слідчих (розшукових) дій

- зібрані докази та інші матеріали провадження загалом дозволяють здійснити перевірку достовірності та законності отримання фактичних даних.

У цьому випадку суд також приймає постанову про визнання речовими доказами грошових коштів доларів США, номіналом 100, у кількості 250 одиниць, 4 750 папірців з формою купюр 100 доларів США, мобільний телефон Samsung, що вилучений у ОСОБА_8 ; квитанції щодо отримання на зберігання речових доказів та запитувана інформація від Фінансово-економічного управління СБУ про належність 24 000 доларів США СБУ, що були видані через касу ФЕУ СБУ оперативному співробітнику 2 управління ГУ «К» СБ України і за матеріалами бухгалтерського обліку рахуються в підзвіті оперативного співробітника.

4.1.2.3 Достовірність доказів означає відповідність їх змісту тому, що мало місце в дійсності. Для з`ясування достовірності доказу необхідно мати можливість пересвідчитись у добротності як самого джерела, так і способу отримання фактичних даних, надійності процесуального носія та засобів фіксації.

У зв`язку з чим суд приймає як докази на підтвердження висунутого обвинувачення в частині ст. 369 КК України матеріали за наслідками проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: постанови про розсекречення матеріальних носіїв секретної інформації; акти про скасування грифів секретності матеріальних носіїв секретної інформації; клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій (оперативно-розшукових заходів, пов`язаних з тимчасовим обмеженням прав та свобод людини); повідомлення голові апеляційного суду про скасування грифів секретності щодо поданих раніше клопотань; повідомлення апеляційного суду про скасування грифів секретності з ухвал слідчого судді; ухвали слідчого судді, якими надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій; доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36 КПК України; оптичні носії та флешкартки; протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо та відеоконтроль особи; протоколи огляду розсекречених протоколів за результатами проведення НСРД; постанова про проведення контролю за вчиненням злочину; постанова про припинення проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Щодо цього критерію отриманих доказів, то суд здобуті докази приймає як достовірні, зважаючи на їх належне процесуальне оформлення, здобуті фактичні дані водночас не несуть в собі суперечливість та не суперечать іншим здобутим доказам, зокрема загалом показанням допитаних осіб та інших письмових матеріалів. У цьому випадку суд має наголосити й на тому, що немає сумніву й у підробці цієї інформації, подання її у викривленому вигляді, зокрема, і тієї інформації, що отримана внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій, про що сторони суду ніколи не заявляли.

4.1.2.4 Щодо критерію достатності зібраних доказів, то за наявності наявних доказів, попередньо перевірених на предмет їхньої належності, допустимості та достовірності, у суду не лишається жодного сумніву у тому, що саме обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

4.1.2.5 Щодо критерію достатності зібраних доказів, то за наявності наявних доказів, попередньо перевірених на предмет їхньої належності, допустимості та достовірності, у суду не лишається жодного сумніву у тому, що саме обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

4.1.3 Суду надані матеріали на підтвердження виконання органом досудового розслідування вимог ст. 290 КПК України щодо повідомлення потерпілих, обвинувачених та їх захисників про відкриття матеріалів, про ознайомлення з ними та підтвердження надання до них доступу стороні захисту у повному обсязі.

4.2 Суд звертає увагу, що фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Отже наведені у вироку фактичні дані у своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Судом встановлені всі елементи складу злочину, інкримінованого ОСОБА_7 із формулою кваліфікації дій - ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України та ОСОБА_8 із ідентичною формулою кваліфікації дій - ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, із наявністю також у діях обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 двох ознак, що кваліфікують злочин.

Водночас суд не погоджується із висунутим обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України та вважає необхідним ухвалити рішення про виправдання обвинуваченого в цій частині, про що далі у мотивах цього рішення.

4.2.1 Обвинувачення висунуте ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України

Предметом судового розгляду було висунуте обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

4.2.1.2 Неправомірна вигода

Відповідно до Примітки статті 364-1 КК України, зокрема у статті 369 цього Кодексу, під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

У зв`язку з висунутим обвинувачення, для кваліфікації дій за ст. 369 КК України не має значення розмір пропонованої, обіцяної чи наданої неправомірної вигоди, тобто він може бути незначним, значним, великим або особливо великим.

Неправомірна вигода має певну специфіку, оскільки залежно від конкретних обставин вона може бути не лише предметом, а й метою або засобом вчинення злочину.

За висунутим обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 369 КК України, неправомірна вигода виступала саме засобом вчинення злочину.

4.2.1.3 Об`єктивна сторона

Об`єктивна сторона складу злочину характеризується такими діяннями: пропозиція неправомірної вигоди; її обіцянка; надання неправомірної вигоди.

Надання неправомірної вигоди - це передача її особисто або через посередника за вчинення або не вчинення особою дій з використанням повноважень, становища, яке він займає, або пов`язаних з ними можливостей, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи. Йдеться про передачу грошових коштів або іншого майна, а також про надання можливості володіти, користуватися або розпоряджатися перевагами, пільгами, послугами чи нематеріальними активами.

Способи надання - одержання неправомірної вигоди залежать від її характеру, та головне відбуваються у двох формах: 1) проста (безпосереднє вручення неправомірної вимоги адресату або третій особі); 2) завуальована (надання - одержання під виглядом виконання цивільно-правового договору, безпідставного нарахування і виплати заробітної плати чи премій, нееквівалентної оплати послуг різного характеру - консультацій, експертиз тощо).

Отже, за висунутим обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказаний злочин був вчинений у формі надання неправомірної вигоди, простим способом, але не безпосередньо.

4.2.1.4 Суб`єкт злочину

Суб`єкт злочину є загальним й законодавець не висуває до суб`єктів за ст. 369 КК України жодних спеціальних вимог, отже це має бути лише фізична осудна особа.

Отже, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть вважатися суб`єктом цього злочину.

4.2.1.5 Суб`єктивна сторона

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом: винний усвідомлює, що він пропонує, обіцяє чи надає службовій особі неправомірну вигоду за виконання чи невиконання будь-яких дій з використанням наданої їй влади чи службового становища в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи.

Для інкримінування ч. 4 ст. 369 КК України за ознакою пропозиції, обіцянки чи надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне (особливо відповідальне) становище, треба встановити, що особа, яка пропонувала, обіцяла або надала неправомірну вигоду, усвідомлювала відповідний статус адресата неправомірної вигоди.

Мотиви (корисливі, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби тощо) на кваліфікацію за ст. 369 КК України не впливають.

4.2.1.6 Ознака, що кваліфікує злочин, - надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище

Відповідно до пункту 1 частини 3 Примітки до статті 368 КК України службовими особами, які займають особливо відповідальне становище, зокрема, для потреб ст. 369 КК України, визнаються: Президент України, Прем`єр-міністр України, члени Кабінету Міністрів України, перші заступники та заступники міністрів, Голова та член Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Голова та член Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Голова та член Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Голова та державний уповноважений Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник та заступники, Голова та член Центральної виборчої комісії, народні депутати України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Директор Бюро економічної безпеки України, Директор Державного бюро розслідувань, Генеральний прокурор, його перші заступники та заступники, Голова Конституційного Суду України, його заступники та судді Конституційного Суду України, Голова Верховного Суду, його заступники та судді Верховного Суду, голови вищих спеціалізованих судів, їх заступники та судді вищих спеціалізованих судів, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступники, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступники, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступники, радники та помічники Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України.

4.2.1.7 Ознака, що кваліфікує злочин, - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб

У разі одержання неправомірної вигоди за попередньою змовою групою осіб злочин уважається закінченим з моменту одержання хоча б частини вигоди одним зі співвиконавців.

Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Домовленість має стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль.

У цьому конкретному випадку є безсумнівним щодо наявності в діях обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такої ознаки, що кваліфікує злочин, як його вчинення за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до показань як потерпілого ОСОБА_13 , так і потерпілого ОСОБА_14 , спершу їх розмови з приводу кримінального провадження, у якому потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є обвинуваченими, вони вели з ОСОБА_7 , який ініціативно запропонував ОСОБА_13 свою допомогу у так би мовити вирішенні питання із цим кримінальним провадженням та висунутим обвинуваченням.

Надалі, до цього питання ОСОБА_7 залучив ОСОБА_8 , з яким і познайомив потерпілих та яким також повідомив про подальші зустрічі саме з ним, й саме так надалі і відбувалось.

При цьому потерпілі у своїх показаннях стверджували, що всі їхні зустрічі з ОСОБА_8 відбувались через узгодження із ОСОБА_7 та вони навіть не мали номер мобільного телефону для зв`язку з ОСОБА_8 .

У цій частині показання потерпілих, наведені вище, підтверджуються й даними, отриманими внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з яких вбачається як потерпілі домовляються із ОСОБА_7 про те, щоб відбулись зустрічі з ОСОБА_8 .

Водночас зафіксовано й неодноразово надані вказівки ОСОБА_7 ОСОБА_8 як про зустріч, час та місце їх проведення, так і про те, що варто, а що ні, говорити під час зустрічі потерпілим.

При цьому за наслідками проведених зустрічей ОСОБА_8 одразу зв`язувався із ОСОБА_7 .

За наслідками проведення негласних слідчих (розшукових) дій також зафіксовано як в аудіоформаті, так і з фотозображеннями у зв`язку з візуальним спостереженням за особою, як ОСОБА_7 говорив ОСОБА_8 перед зустрічю з потерпілими чекати на нього та мав з ним розмову в автомобілі ОСОБА_8 .

Кожна зустріч потерпілих з ОСОБА_8 була фактично так би мовити під контролем ОСОБА_7 та зі згоди останнього, а умовна підзвітність ОСОБА_8 останньому до та після таких зустрічей свідчить про спільність умислу двох обвинувачених.

Зважаючи також на таку узгодженість дій обвинувачених суд може дійти однозначного висновку, що така змова не була спонтанною вже під час вчинення злочину, а була досягнута попередньо.

Підсумовуючи суд також має вказати на неправдивість показань обвинуваченого ОСОБА_7 у тій частині, що він лише звів потерпілих з ОСОБА_8 та ні про що не був обізнаний, та аналізуючи поведінку двох обвинувачених з матеріалів провадження можна дійти висновку, що вони діяли як співвиконавці, однак із чітким розподілом ролей.

4.2.1.8 Підбурювання до вчинення злочину

Фактично дії обвинувачених осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пропонували ОСОБА_14 та ОСОБА_13 надати неправомірну вигоду службовій особі є формою вчинення злочину у вигляді підбурювання.

Підбурювачем визнається особа, яка схилила іншого співучасника до вчинення злочину. Схиляння до вчинення злочину передбачає збудження бажання (переконання у бажаності, вигідності, потребі), викликання рішимості або зміцнення наміру іншого співучасника вчинити злочин.

За положеннями ч. 4 ст. 27 КК України способами схиляння до вчинення злочину можуть бути такі способи: 1) умовляння; 2) підкуп; 3) погроза; 4) примус; 5) схиляння іншим чином.

З висунутого обвинувачення вбачається, що підбурювання було вчинено способом умовляння.

Умовляння - це систематичне або настійливе одноразове прохання (переконування) особи у необхідності вчинення злочину, у тому числі здійснюване за допомогою надання, пропозиції чи обіцянки надання вигоди нематеріального характеру (допомога у працевлаштуванні, вирішення певних життєвих проблем, припинення кримінального переслідування тощо).

Надання неправомірної вигоди може бути здійснено як особисто, так і через посередника. Останнім є суб`єкт, який не надає (не прагне надати) неправомірну вигоду службовій особі від свого імені та не бажає вчинення (не вчинення) службовою особою дій з використанням її службового становища у своїх інтересах (інтересах третіх осіб). На відміну від посередника, дії виконавця надання неправомірної вигоди саме на це і спрямовуються.

У певних ситуаціях фізичне посередництво в наданні та одержанні неправомірної вигоди (тобто «технічна» передача неправомірної вигоди від однієї сторони корупційної угоди іншій за дорученням однієї з них) може розцінюватись як пособництво - сприяння вчиненню певного корупційного злочину шляхом усунення перешкоди, яка ускладнювала його вчинення, і, відповідно, кваліфікуватись з посиланням на ч. 5 ст. 27 КК України.

Водночас обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були вчинені дії з інтелектуального посередництва в наданні та одержанні неправомірної вигоди (налагодження контактів між учасниками корупційної угоди, сприяння в її укладенні, узгодження характеру та розміру неправомірної вигоди, способів її передачі, характеру діянь, за вчинення яких надається неправомірна вигода, тощо), що не охоплюється положеннями ч. 5 ст. 27 КК України, тому зазначення у формулі кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 положення саме частини 4 статті 27 КК України є правильним, з чим суд погоджується.

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 переконали своїми закликами та порадами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у тому, що лише за погоджених умов щодо передання саме обумовленої суми у розмірі 500 000 доларів США, обвинувачені зможуть вирішити питання про уникнення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 кримінальної відповідальності, викликавши у останніх рішучість та бажання до надання зазначеної неправомірної вигоди, чим підбурили їх до надання неправомірної вигоди службовим особам, які займають особливо відповідальне становище за вчинення службовими особами в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища.

4.2.1.9 Закінчений замах

Існують три ознаки замаху: 1) вчинення діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину; 2) недоведення злочину до кінця; 3) причини незавершеності злочинного діяння не залежать від волі винного.

Безпосередня спрямованість на вчинення злочину означає, що особа розпочинає вчинення дій (бездіяльності), передбачених відповідною нормою Особливої частини КК України як ознака складу злочину (починає виконувати об`єктивну сторону злочину, ставить об`єкт кримінально-правової охорони у стан безпосередньої небезпеки заподіяння йому істотної шкоди).

Замах на злочин - це теж самостійний вид незакінченого злочину і підбурювання до вчинення замаху на злочин, коли для самого підбурювача достеменно не відомо чи буде злочин доведено до кінця, жодним чином не виключає ні факту підбурювання, ні кримінальної відповідальності за такі дії.1

ОСОБА_8 був затриманий одразу на місці події після отримання неправомірної вигоди, у зв`язку з чим суд погоджується із включенням у формулу кваліфікації дій як співучасників - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 положень частини 2 статті 15 КК України.

4.2.2 Суд має окремо приділити увагу запереченням, висловленим сторонами під час судового розгляду

4.2.2.1 Суд не погоджується із запереченнями сторони захисту щодо недопустимості всіх доказів у провадженні з тих підстав, що потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є адвокатами, тому їм заборонено законом брати участь у конфіденційному співробітництві.

Разом з тим, як потерпілі неодноразово наголошували під час судового розгляду, так і сторона обвинувачення, спростовуючи вказані заперечення сторони захисту, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у цьому провадженнні не діяли як адвокати, представляючи інтереси інших осіб, а у власних інтересах.

При цьому закон не передбачає такої вимоги для адвокатів, що у разі, коли вони можуть набути статусу потерпілого, то зобов`язані зупиняти свою професійну діяльність, тому суд наведені доводи адвоката захисту вважає безпідставними.

Однак суд має звернути увагу й на іншу обставину, захисник ОСОБА_11 від самого початку судового розгляду до його завершення неодноразово звертав увагу суду, що потерпілі є діючими адвокатами, а тому ймовірно порушили адвокатську етику, що також пов`язано із провадженням, в якому їм висунуто обвинувачення, хоча вказані обставини не мають жодного відношення до висунутого обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а захисник ОСОБА_11 не був позбавлений можливості звернути увагу на ці обставини інші уповноважені органи.

4.2.2.2 Потерпілі як під час своїх показань, так і висловлюючи заперечення або репліки, протягом судового розгляду неодноразово наголошували на тому, що у них саме вимагали неправомірну вимогу.

Однак у висунутому обвинуваченні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 така ознака, що кваліфікує злочин, як вимагання, останнім орагном досудового розслідування не висувалась. Суд, діючи в межах висунутого обвинувачення, все ж має вказати на ці зауваження потерпілих, що проаналізувавши досліджені докази, надані суду, ознаки вимагання при вчиненні злочину за ст. 369 КК України були відсутні.

4.2.2.3 Суд вважає показання потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в частині того, що їм погрожували, вони перебували у такому стані, що побоюючись за своє життя, змушені були надати неправомірну вигоду, відчували страх та тому подібне, є доволі перебільшеними та такими, що не відповідають дійсності. Суд погоджується із тим, що були застосовні переконання, заклики, умовляння та т.п., про що більш детально у п. 4.2.1.8, однак не через погрози життю та здоров`ю.

З усіх проаналізованих розмов, як телефонних, так і тих, що відбувались очно, з інтонації, з розташування на вулиці під час розмови, зафіксованих поз з розмахом рук та виставленою ногою вперед до співрозмовника ОСОБА_8 , зважаючи на те, як потерпілі у великій кількості задавали питання, як саме їх формулювали, як відбувались домовленості про зустрічі, зважаючи на використання нецензурної лайки, на бажання уникнути кримінальної відповідальності, для суду почуття страху потерпілих залишилось непідтвердженим.

При цьому про погрози та випадки заподіяння шкоди здоров`ю лунали як від потерпілого ОСОБА_13 , так і обвинуваченого ОСОБА_7 . Водночас потерпілий ОСОБА_13 на питання сторони захисту заперечив про ймовірне причетність до цього ОСОБА_7 . У свою чергу ОСОБА_7 напад на нього, за який ніхто не був засуджений, пов`язав із тим, що він звичайна людина, який нікого не знає.

Втім, як вбачається з показань потерпілих, що знайшло відображення у висунутому обвинуваченні, то ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_13 з пропозицією надати допомогу ще у серпні 2018 року, але як вбачається з показань потерпілих, то вони звернулись до правоохоронних органів фактично після того, як отримали відмову щодо знижки та достатніх гарантій.

4.2.2.4 Суд вже торкався питання ролі обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому злочині, яка точно не була пасивною (п. 4.2.1.7), та має вказати на неправдивість показань обвинуваченого в тій частині, де він себе називає звичайним «трактористом», однак якому надають обвинувальний акт у кримінальному провадженні для вирішення питання про його закриття, а саме ті особи, які знають його дуже добре, більше, ніж два десятки років, що суд розцінює як намагання применшити свою роль у вчиненому злочині та уникнути кримінальної відповідальності.

4.2.2.5 Суд вважає неправдивими показання обвинуваченого ОСОБА_8 в тій частині, що він зустрічався з потерпілими лише з метою захистити ОСОБА_7 від останніх, які вимагали від ОСОБА_7 (дяді ОСОБА_35 , як він називав його протягом всього судового розгляду, що можна почути і на матеріалах за наслідками проведення НСРД) грошові кошти у сумі 10 000 доларів США начебто через проблеми з пістолетом, який приніс ОСОБА_7 ОСОБА_13 . Також наголошував, що виключно з цією метою зустрічався з потерпілими, але які у нього постійно щось розпитували про ОСОБА_17 , тому він начебто вирішив з ними більше не зустрічатись.

Разом з тим, за період у два місяці, з 09.02.2019 до 18.04.2019 (день затримання ОСОБА_8 ), він мав з потерпілими 8 зустрічей - 09.02.2019, 11.02.2019, 27.02.2019, 26.03.2019, 27.03.2019, 09.04.2019, 15.04.2019 та 18.04.2019, під час яких пістолет не обговорювався, вимагання грошей від ОСОБА_7 також.

Навпаки, під час цих зустрічей мали розмову про суму, про її зменшення, як потерпілі зможуть уникнути кримінальної відповідальності, як швидко буде вирішено їхнє питання, про необхідність потерпілим продемонструвати грошові кошти, щоб з ними мали справу, чи можна довіряти ОСОБА_8 , хто буде займатися закриттям кримінального провадження стосовно потерпілих, чи відбудеться найближче засідання у кримінальній справі потерпілих та як його перенести, чи варто хвилюватись потерпілим, що питання буде вирішено, підтвердження ОСОБА_8 , що вони «не з вулиці» та що останнім вже час визначатися, оскільки він припине їм допомагати та спілкуватись, умова поставлена ОСОБА_8 щодо строку та відмови знизити суму й тому подібне.

4.2.2.6 Суд не погоджується із запереченнями сторони захисту про те, що відбувалась провокація злочину зі сторони СБУ через створену дорожньо-транспортну пригоду, що має бути наслідком виправдання обвинувачених в інкримінованому злочині.

Верховний Суд зазначає, що для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів судова практика виробила змістовний та процесуальний критерії.

Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

Для встановлення факту провокації злочину визначальним є з`ясування питань: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад ініціатива в контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів; чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особу було втягнуто у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Вказані вимоги узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннями у справах «Банніков проти РФ» від 04 листопада 2010 року, «Веселов та інші проти РоФ» від 02 жовтня 2010 року, «Матановіч проти Хорватії» від 04 квітня 2017 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.2

Так, попередні домовленості щодо суми, місця та дати зустрічі відбувались виключно між сторонами цієї домовленості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з одного боку, та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з іншого боку, та тривали не один місяць, за чим держава виключно спостерігала, не втручаючись у хід розвитку цих подій.

У цьому конкретному випадку можна стверджувати про виключно пасивну, спостережливу поведінку органу досудового розслідування.

Те, що у день передачі неправомірної вигоди операція була спланована так, що потерпілі мали залишатись на обумовленому місці й тому ймовірно була створена дорожньо-транспортна пригода, не свідчить про те, що обвинувачених спровокували на вчинення злочину, а пов`язано виключно із залученням додаткових підрозділів, які брали участь в цій операції та надалі затримали ОСОБА_8 (п. 3.2 цього вироку та п. 48 з переліку письмових доказів).

Зважаючи на ці заперечення захисника ОСОБА_11 , на яких останній наголошував неодноразово під час судового розгляду, слід звернути увагу й на інший аспект.

Так, у судовій практиці Верховного Суду та практиці ЄСПЛ чітко розмежовуються захист від провокації із запереченням факту вчинення кримінального правопорушення загалом.

Зокрема, у своєму рішенні від 08 липня 2021 року по справі «Берлізев проти України» (параграф 45) ЄСПЛ зазначив, що ситуація, за якої заявник стверджував про підбурювання його до одержання хабара, не підпадає під категорію «справ про провокацію злочину» (див. для порівняння рішення у справі «Раманаускас проти Литви»), оскільки заявник хоча і сформулював свою скаргу, використавши термін «підбурювання», проте, як вбачається, по суті він скаржився, що його «підставили». Насправді заявник ніколи фактично не визнавав вимагання або одержання хабаря. Навпаки, як на національному рівні, так і у Суді він послідовно стверджував, що ОСОБА_14 підкинув гроші до його кабінету, щоб заявника визнали винним у вчиненні злочину.

Крім того, у параграфі 46 наведеного рішення, ЄСПЛ вказав, що з точки зору фактів не є послідовним заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги, що його спровокували його вчинити. Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників міліції. Однак, як вбачається з доводів заявника, він повністю заперечував свою причетність до злочину, що, на думку суду, перешкодило йому висунути обґрунтовану скаргу на «таємного агента» (agent provocateur). Отже, ця справа суттєво відрізняється від розглянутих судом раніше справ щодо стверджуваної провокації заявників органами державної влади, які підбурили їх до вчинення правопорушень, які за інших обставин не були б вчинені (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Любченко проти України»).

Отже у своєму рішенні ЄСПЛ констатував, що захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників міліції.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 07 грудня 2022 року у справі № 385/619/16 (провадження № 51-2496км21) та від 08 грудня 2022 року у справі № 466/9812/16-к (провадження № 51-3021км22).3

Таким чином, ураховуючи наведене, а також те, що обвинувачені не визнали вину у висунутому обвинуваченні щодо підбурювання до надання неправомірної вигоди, то суд не вбачає підстав для висновку про те, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено внаслідок провокації з боку працівників СБУ.

За таких обставин, суд не погоджується з доводами сторони захисту про недопустимість наявних в матеріалах справи доказів з підстав того, що вони були отримані внаслідок провокації, тобто з грубим порушенням вимог КПК України, а також не приймає до уваги посилання на обставини, які, на його думку, свідчать про наявність провокації кримінального правопорушення.

4.2.2.7 Суд не погоджується із запереченнями сторони захисту про начебто невідоме походження 24 000 доларів США через їх очевидну безпідставність.

Під час судового розгляду як безпосередньо досліджувались судом речові докази, так і досліджувались матеріали щодо походження грошових коштів, їх опису, вручення, та подальшого визнання речовими доказами.

У суду немає підстав не довіряти інформації, наданої фінансово-економічним управлінням СБУ щодо облікованості цих коштів за СБУ і сторона захисту у свою чергу такі підстави також не навела (пп. 35, 36, 42, 43, 137, 138 з п. 3.2 щодо переліку письмових доказів).

4.2.2.8 Суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про непідтверджену сертифікацію обладнання СБУ, що використовувалась під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, озвучені стороною захисту під час судових дебатів.

При цьому під час дослідження негласних слідчих (розшукових) дій жоден з учасників не звертав увагу суду на можливу підробку, видозміну, не повний обсяг наданої інформації, не висловлювали обвинувачені й заперечення, що саме вони зображені та саме їх голос є зафіксованим.

При цьому процесуальний закон не покладає на суд обов`язок безумовно перевіряти діяльність органів досудового розслідування, зокрема належне виконання останніми заходів щодо обладнання, яке перебуває у їх віданні, тому такі узагальнюючи доводи сторони захисту є безпідставними.

4.2.2.9 Сторона захисту просила визнати всі докази, зібрані у цьому кримінальному провадженні, недопустимими через порушення правил підслідності, оскільки досудове розслідування мало здійснюватись детективами НАБУ відповідно до положень ст. 216 КПК України. Також захисники зазначали на немотивованість постанови заступника Генерального прокурора та водночас перевищення ним повноважень, оскільки підслідність безпідставно була змінена через недоведену нефективність та закріплена за слідчими СБУ.

Суд не вбачає підстав до задовоення цього клопотання, виходячи з такого.

Так, у цьому провадженні щодо визначення органу, який буде здійснювати досудове розслідування, приймались наступні рішення:

1. постанова прокурора від 28.03.2019 про доручення органу досудового розслідування провести досудове розслідування Головному слідчому управлінню Національної поліції України.

2. постанова заступника Генерального прокурора від 02.04.2019 про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, а саме Головному слідчому управлінню Служби безпеки України.

3. постанова заступника Генерального прокурора від 06.09.2019 про визначення підслідності у кримінальному провадженні та вирішення спору про підслідність, якою визначено підслідність за Головним слідчим управлінням Служби безпеки України.

4. постанова від 21.11.2019 про визначення підслідності кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000323 від 06.11.2019, за слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України.

5. постанова старшого групи прокурорів Офісу Генерального прокурора від 18.08.2020 про визначення підслідності у кримінальному провадженні за слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в місті Києві та направлення матеріалів до прокуратури міста Києва для організації здійснення досудового розслідування.

Сторона обвинувачення, не погоджуючись із твердженнями сторони захисту, вказала, що під час досудового розслідування не було встановлено, що злочин вчинено суб`єктом, який відноситься до переліку осіб, досудове розслідування стосовно яких здійснюється Національним антикорупційним бюро України.

За умови можливого фігурування у кримінальному провадженні високопосадовців Генеральної прокуратури України, не вимагає так би мовити автоматичного скерування матеріалів досудового розслідування детективам НАБУ, що не передбачено положеннями кримінального процесуального закону.

Крім того, під час досудового розслідування жодним особам, досудове розслідування стосовно яких відповідно до положень ст. 216 КПК України має здійснюватись детективами НАБУ, про підозру не повідомлено.

Відповідно до постанови прокурора 28.03.2019 досудове розслідування у цьому провадженні доручено ГСУ Національної поліції України.

У подальшому, саме з підстав неефективності проведення розслідування, постановою від 02.04.2019 заступник Генерального прокурора змінив підслідність за ГСУ СБУ, що є дискреційними повноваженнями прокурора відповідно до положень ст. 36 КПК України.

Таким чином, реалізації дискреційних повноважень прокурором, із дотриманням вимог кримінального процесуального закону щодо зміни підслідності з підстав неефективності досудового розслідування, не є підставою до визнання всіх зібраних доказів у кримінальному провадженні недопустимими.

4.2.2.10 Суд не погоджується із доводами сторони захисту про дослідження судом копій електронних доказів, а не оригіналів, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа.

Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення лише коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той самий електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного лише за часом та датою створення.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.4

Отже, судом були досліджені виключно оригінали записів розмов, незначна частина яких демонструвалась суду стороною обвинувачення через відсутність певних технічних характеристик обладнання суду. При цьому демонстрація прокурором суду та учасникам доказів сторони обвинувачення є не порушенням процесуального закону, а виключно його обов`язком.

4.3 За наслідками судового розгляду суд вважає доведеним наступне формулювання обвинувачення.

Водночас, з урахуванням наданих суду письмових матеріалів, судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_13 та ОСОБА_14 здійснюється не Дарницьким районним судом м. Києва, як вказано в обвинувальному акті, а Деснянським районним судом м. Києва, у зв`язку з чим у цій частині висунуте обвинувачення підлягає уточненню.

Крім того, підлягає уточненню й висунуте обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, в якому у 13 абзаці мова йде про введення в оману ОСОБА_7 15.04.2019, о 12:06, ОСОБА_14 під час телефонної розмови з останнім, що є несумісним із підбуренням до надання неправомірної вигоди та водночас з тих підстав, що обвинуваченому ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні шахрайства органом досудового розслідування не висувалось.

4.3.1 ОСОБА_8 обвинувачується у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що прокурором Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 17 жовтня 2017 року затверджено та направлено до Деснянського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189; ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

Підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні № 000702 від 03 листопада 2016 року здійснюється групою прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. Також до складу групи прокурорів включено заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора ОСОБА_17 .

Станом на 18 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року Деснянським районним судом м. Києва проводилося підготовче судове засідання.

У серпні 2018 року, більш точні час та місце слідством не встановлено, будучи обізнаними про обставини притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вказаному кримінальному провадженні, вступивши в попередню злочинну змову, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел на підбурення останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, а саме Головному військовому прокурору - заступнику Генерального прокурора України ОСОБА_17 .

Згідно з п. 1 Примітки 3 до ст. 368 КК України, службовими особами, які займають особливо відповідальне становище, у статях 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є Президент України, Прем`єр-міністр України, члени Кабінету Міністрів України, перші заступники та заступники міністрів, члени Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник та заступники, члени Центральної виборчої комісії, народні депутати України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, Голова Конституційного Суду України, його заступники та судді Конституційного Суду України, Голова Верховного Суду України, його перший заступник, заступники та судді Верховного Суду України, голови вищих спеціалізованих судів, їх заступники та судді вищих спеціалізованих судів, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступники, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступники, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступники, радники та помічники Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України.

При цьому у невстановлені слідством час та місці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, спільно розробили злочинний план з метою підбурення останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище.

Реалізуючи злочинний умисел, згідно із заздалегідь погодженим з ОСОБА_8 планом, у серпні 2018 року ОСОБА_7 , будучи обізнаним про хід розслідування кримінального провадження № 0001702 від 03 листопада 2016 року, ініціативно звернувся до ОСОБА_13 із пропозицією допомоги у вирішенні питання про звільнення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності у вказаному вище кримінальному провадженні. При цьому ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_13 про те, що він повністю обізнаний про обставини кримінального провадження, має велике коло знайомих серед керівників функціональних підрозділів в Генеральній прокуратурі України, прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим і має реальні можливості для проведення переговорів з особами, які уповноважені на вирішення вказаного питання.

09 лютого 2019 року ОСОБА_7 , продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, направлений на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, запросив на зустріч ОСОБА_14 на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві, де познайомив останнього із ОСОБА_8 пояснивши при цьому, що ця особа має допомогти у вирішенні питання про уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

У той же день, 09 лютого 2019 року, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, будучи обізнаним від ОСОБА_7 , з обставинами кримінального провадження № 0001702 від 03 листопада 2016 року, умисно, з метою підбурення обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до надання через нього неправомірної вигоди для заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора ОСОБА_17 за прийняття в межах наданих службових повноважень рішення про закриття кримінального провадження зустрівся з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Під час вказаної зустрічі, яка відбувалась в Дарницькому районі м. Києва на вул. Архітектора Вербицького ОСОБА_8 повідомив обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що має можливість використати свої знайомства та допомогти у вирішенні питання про закриття уповноваженими службовими особами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України кримінального провадження № 0001702 від 03 листопада 2016 року. Також ОСОБА_8 повідомив, що для прийняття рішення про закриття кримінального провадження ОСОБА_14 та ОСОБА_13 необхідно надати через нього для уповноважених службових осіб Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України неправомірну вигоду у сумі 500 000 доларів США.

11 лютого 2019 року під час чергової зустрічі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомили ОСОБА_8 , що мають у розпорядженні 340 000 доларів США, на що ОСОБА_8 з метою підбурення останніх до надання неправомірної вигоди повідомив, що рішення про суму коштів необхідну для закриття кримінального провадження визначає не він, а керівництво Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, тому йому необхідно нібито порадитись з ними щодо зменшення суми неправомірної вигоди.

27 лютого 2019 року ОСОБА_18 та ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на підбурення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, під час чергової зустрічі повідомив останніх, що зменшення суми неправомірної вигоди не можливе та для прийняття рішення про закриття кримінального провадження № 0001702 від 03 листопада 2016 року необхідно через нього надати заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 неправомірну вигоду в сумі 500 000 доларів США.

26 березня 2019 року під час зустрічі на перехресті вулиць Декабристів та Архітектора Вербицького у м. Києві ОСОБА_8 , продовжуючи виконувати свій злочинний план, направлений на підбурювання до пропозиції надання неправомірної вигоди службовим особам, які займають відповідальне становище за вчинення службовими особами в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їм службового становища, групою осіб, повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про обставини обговорення не притягнення до кримінальної відповідальності останніх у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року з Головним військовим прокурором ОСОБА_17

27 березня 2019 року під час зустрічі на перехресті вулиць Декабристів та Архітектора Вербицького у м. Києві ОСОБА_8 , усвідомлюючи злочинність своїх дій, повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про те, що потрібно показати наявність грошових коштів у сумі 500 000 доларів США, які в подальшому будуть передані співробітникам Головної військової прокуратури України для вирішення питання про уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року.

У подальшому 09 квітня 2019 року ОСОБА_8 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на підбурення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище під час зустрічі, яка відбувалась за адресою: вул. Харківське шосе, 109 у м. Києві, схиляючи останніх до вчинення кримінального правопорушення закликав приймати рішення про надання неправомірної вигоди заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 у найкоротший строк та повідомив, що в разі зволікання з наданням неправомірної вигоди він відмовиться допомагати та спілкуватись з вказаних питань.

15 квітня 2019 року о 12 год. 06 хв. ОСОБА_7 , продовжуючи свої дії, направлені на підбурювання до надання неправомірної вигоди, в ході телефонної розмови із ОСОБА_14 , повідомив останнього про те, що питання щодо вказаного вище кримінального провадження вирішується заступником Генерального прокурора - Головного військового прокурора ОСОБА_17 та Генеральним прокурором ОСОБА_19 , а також підтвердив домовленості щодо надання неправомірної вигоди співробітникам військової прокуратури. При цьому ОСОБА_7 повідомив, що в питанні надання неправомірної вигоди буде брати участь ОСОБА_8

15 квітня 2019 року, о 14 год. 05 хв., ОСОБА_20 , перебуваючи в автосалоні «Тойота Центр Київ Автосалон» за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 169, виконуючи спільний з ОСОБА_7 злочинний план, в ході розмови із ОСОБА_14 та ОСОБА_13 повідомив останніх, що для «вирішення» питання щодо непритягнення до кримінальної відповідальності останніх необхідно передати співробітникам військової прокуратури, а саме ОСОБА_17 25 квітня 2019 року грошові кошти у сумі 500 000 доларів США. При цьому ОСОБА_8 повідомив, що у разі надання грошових коштів 29 травня 2019 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 буде повернуто обвинувальний акт у вказаному вище кримінальному провадженні.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були направлені на спонукання у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 бажання надати неправомірну вигоду заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 останні погодились у строк до 18 квітня 2019 року надати через ОСОБА_8 неправомірну вигоду у сумі 500 000 доларів США.

18 квітня 2019 року, приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи на проїзній частині біля будинку № 6 на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві ОСОБА_13 та ОСОБА_14 згідно з попередньою домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали останньому для подальшого надання заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 предмет неправомірної вигоди в сумі 500 000 доларів США поміщені в чорний поліетиленовий пакет одразу після чого ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Так, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 у період з 09 лютого 2019 року до 18 квітня 2019 року своїми закликами та порадами, які вони надавали під час особистого спілкування з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 схилили останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору України ОСОБА_17 .

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

4.3.2 ОСОБА_7 обвинувачується у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що прокурором Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 17 жовтня 2017 року затверджено та направлено до Деснянського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189; ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

Підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні № 000702 від 03 листопада 2016 року здійснюється групою прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. Також до складу групи прокурорів включено заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора ОСОБА_17 .

Станом на 18 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року Деснянським районним судом м. Києва проводилося підготовче судове засідання.

У серпні 2018 року, більш точні час та місце слідством не встановлено, будучи обізнаними про обставини притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вказаному кримінальному провадженні, вступивши в попередню злочинну змову, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел на підбурення останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, а саме Головному військовому прокурору - заступнику Генерального прокурора України ОСОБА_17 .

Згідно з п. 1 Примітки 3 до ст. 368 КК України, службовими особами, які займають особливо відповідальне становище, у статях 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є Президент України, Прем`єр-міністр України, члени Кабінету Міністрів України, перші заступники та заступники міністрів, члени Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник та заступники, члени Центральної виборчої комісії, народні депутати України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, Голова Конституційного Суду України, його заступники та судді Конституційного Суду України, Голова Верховного Суду України, його перший заступник, заступники та судді Верховного Суду України, голови вищих спеціалізованих судів, їх заступники та судді вищих спеціалізованих судів, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступники, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступники, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступники, радники та помічники Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України.

При цьому у невстановлені слідством час та місці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, спільно розробили злочинний план з метою підбурення останніх до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище.

Реалізуючи злочинний умисел, згідно із заздалегідь погодженим з ОСОБА_8 планом, у серпні 2018 року ОСОБА_7 ініціативно звернувся до ОСОБА_13 із пропозицією допомоги у вирішенні питання про звільнення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0001702, повідомивши при цьому ОСОБА_13 про те, що він повністю обізнаний про обставини кримінального провадження, має велике коло знайомих серед керівників структурних підрозділів в Генеральній прокуратурі України, прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим і має реальні можливості для проведення переговорів з особами, які уповноважені на вирішення вказаного питання.

У подальшому, 09 лютого 2019 року ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_8 та на виконання раніш узгодженого між ними плану, запросив ОСОБА_14 на зустріч, яка відбулася на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві, де познайомив останнього із ОСОБА_8 пояснивши при цьому, що ця особа має можливість допомогти у вирішенні питання про уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

У той же день, 09 лютого 2019 року, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , та відповідно до раніше розробленого ними плану, будучи проінформованим ОСОБА_7 про обставини кримінального провадження № 0001702, з метою підбурення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до надання через нього неправомірної вигоди для заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора ОСОБА_17 за прийняття ним в межах наданих службових повноважень рішення про закриття кримінального провадження, повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про те, що він має можливість використати свої знайомства та допомогти у вирішенні питання про закриття уповноваженими службовими особами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України кримінального провадження № 0001702, при цьому зазначивши, що для прийняття рішення про закриття кримінального провадження ОСОБА_14 та ОСОБА_13 необхідно надати через нього для уповноважених службових осіб головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України неправомірну вигоду у сумі 500 000 доларів США.

Надалі, 11 лютого 2019 року під час чергової зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з ОСОБА_14 , яка відбулась на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві, останній повідомив, що він та ОСОБА_13 мають у розпорядженні лише 340 000 доларів США, на що ОСОБА_8 пояснив, що рішення про суму коштів необхідну для закриття кримінального провадження визначає не він, а керівництво Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, а тому йому необхідно нібито порадитись з ними щодо можливого зменшення суми неправомірної вигоди.

Після чого, під час наступних зустрічей ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , а саме: 27 лютого 2019 року у м. Києві, 26 березня 2019 року та 27 березня 2019 року на перехресті вулиць Декабристів та Архітектора Вербицького у м. Києві, а в подальшому 09 квітня 2019 року у м. Києві, ОСОБА_8 , діючи умисно та спільно з ОСОБА_7 відповідно до раніше узгодженого ними плану, підтвердив свої наміри щодо сприяння у вирішенні питання про закриття кримінального провадження № 0001702, обставини обговорення цього питання з Головним військовим прокурором ОСОБА_17 , а також про неможливість зменшення суми неправомірної вигоди за прийняття рішення про закриття кримінального провадження та водночас наполегливо висунув вимогу про необхідність надання через нього та ОСОБА_7 всієї раніше обумовленої суми грошових коштів у розмірі 500 000 доларів США в найкоротший строк, повідомивши при цьому неправдиві відомості, що без цього позитивно вирішити питання буде неможливо та що у разі зволікання з наданням неправомірної вигоди він відмовиться допомагати та спілкуватись з вказаних питань.

Окрім цього, ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_8 та відповідно з погодженим ними планом, 15 квітня 2019 року, о 12 год. 06 хв., під час телефонної розмови із ОСОБА_14 , повідомив, що позитивним вирішенням питання у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_13 займається заступник Генерального прокурора - головний військовий прокурор ОСОБА_17 та Генеральний прокурор ОСОБА_21 , наголосивши при цьому на необхідності надання неправомірної вигоди співробітникам військової прокуратури через ОСОБА_8 .

Водночас, 15 квітня 2019 року приблизно о 14 год. 05 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в автосалоні «Тойота Центр Київ Автосалон» за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 169, виконуючи спільний з ОСОБА_7 злочинний план, під час розмови із ОСОБА_14 та ОСОБА_13 повідомив останніх, що для позитивного вирішення питання щодо не притягнення їх до кримінальної відповідальності, необхідно передати співробітникам військової прокуратури, а саме ОСОБА_17 25 квітня 2019 року грошові кошти в сумі 500 000 доларів США, пояснивши при цьому, що у разі надання грошових коштів у вказаній сумі 29 травня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 та ОСОБА_13 буде повернуто судом до військової прокуратури.

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , не бажаючи настання для себе негативних наслідків у вигляді притягнення до кримінальної відповідальності, будучи не обізнаними про злочинний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , довіряючи останнім, погодились з їх вимогами надати безпосередньо через ОСОБА_8 неправомірну вигоду заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 у сумі 500 000 доларів США.

18 квітня 2019 року, приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи на проїзній частині біля будинку № 6 на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві ОСОБА_13 та ОСОБА_14 згідно з попередньою домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали останньому для подальшого надання заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 предмет неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 500 000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановлених Національним банком України станом на 18 квітня 2019 року складало 13 343 750 грн, одразу після чого ОСОБА_8 був затриманий працівниками правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

4.4 Обвинувачення висунуте ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

4.4.1 Суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України. Також відповідно до однієї з одзнак, що кваліфікують цей злочин, він був вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто з ОСОБА_7

4.4.2 Суд тут має вкотре нагадати про співвиконавців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та проведений судом аналіз щодо розподілу ними ролей між собою, попередньо, до вчинення злочину та вчинення злочину шляхом підбурення (пп. 4.2.1.7, 4.2.1.8).

4.4.3 Однак, обвинуваченому ОСОБА_8 інкриміновано й вчинення шахрайських дій.

Так, за висунутим органом досудового розслідування обвинуваченням, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи обізнаним про обставини судового розгляду кримінального провадження № 0001702 від 03 листопада 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, висунувши вимогу щодо надання неправомірної вигоди йому для подальшої передачі заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору ОСОБА_17 за вирішення питання щодо не притягнення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_14 та ОСОБА_13 зловживаючи довірою останніх в особливо великих розмірах.

На виконання вказаного злочинного плану, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення ОСОБА_8 зловживаючи довірою ОСОБА_14 та ОСОБА_13 09 лютого 2019 року, висунувши останнім вимогу про передачу неправомірної вигоди в розмірі 500 000 доларів США за не притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0001702 від 03 листопада 2016 року, завідомо усвідомлюючи, що вказані грошові кошти залишаться у ОСОБА_8 .

У подальшому, ОСОБА_8 зловживаючи довірою ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підтвердив останнім висунуту раніше вимогу щодо передачі грошових коштів.

15 квітня 2019 року о 14 год. 05 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в автосалоні «Тойота Центр Київ Автосалон» за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 169, виконуючи злочинний план, в ході розмови із ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , завідомо усвідомлюючи про хибність своїх слів, повідомив останніх, що для «вирішення» питання щодо не притягнення до кримінальної відповідальності останніх необхідно передати співробітникам військової прокуратури, а саме ОСОБА_17 25 квітня 2019 року грошові кошти у сумі 500 000 доларів США. Також при цьому ОСОБА_8 повідомив, що у разі надання грошових коштів 29 травня 2019 року ОСОБА_14 та ОСОБА_13 буде повернуто обвинувальний акт у вказаному вище кримінальному провадженні.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , які були направлені на заволодіння майном ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в особливо великих розмірах, останні погодились у строк до 18 квітня 2019 року надати через ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 500 000 доларів США.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 18 квітня 2019 року приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи на проїзній частині біля будинку № 6 на вул. Архітектора Вербицького у м. Києві ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_13 та ОСОБА_14 згідно з попередньою домовленістю грошові кошти у сумі 500 000 доларів США, одразу після чого ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Так, ОСОБА_8 заволодів грошовими коштами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в розмірі 500 000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановлених Національним банком України станом на 18 квітня 2019 року складало 13 343 750 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

4.4.4 Отже, у висунутому обвинуваченні ОСОБА_8 вже діючи самостійно, ініціативно, зловживаючи довірою потерпілих та водночас висуваючи вимогу щодо надання неправомірної вигоди та при цьому завідомо усвідомлював, що вказані грошові кошти в особливо великих розмірах, залишаться у нього.

Однак, суд не може погодитись із висунутим обвинуваченням в цій частині, оскільки письмові докази, надані стороною обвинувачення, зокрема і матеріали за наслідками проведення негласних слідчих (розшукових) дій, не дають можливість висновувати таким чином.

Суду не було надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_8 мав умисел (а шахрайство не може бути вчинено з необережності) заволодіти шляхом довірою потерпілих грошовими коштами, звернувши їх саме на свою користь.

Окрім письмових матеріалів, та електронних доказів, жоден із допитаних учасників у своїх показаннях, у тому числі і потерпілі, не вказали на мету привласнення ОСОБА_8 одноосібно вказаних грошових коштів в особливо великих розмірах.

Мета привласнення грошових коштів обвинуваченим ОСОБА_8 є недоведеною, зважаючи також на надану суду інформацію, отриману внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій про біля десятка телефонних розмов ОСОБА_8 із банками 18.04.2019 щодо пошуку великогабаритної ячейки та іншого приміщення, на якому він зупинився, до якого мав прибути не самостійно, а супроводжуючи інших.

Крім того, обвинувачення в шахрайстві та підбурюванні до замаху на надання неправомірної вигоди, у цьому конкретному випадку, є взаємновиключними, оскільки неможливий одночасний умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом шахрайства та підбурювання до надання неправомірної вигоди службовим особам тих самих грошей.5

У зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого ОСОБА_8 об`єктивної та суб`єктивної сторони шахрайства, то останній підлягає виправданню за відсутності в його діях складу інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

4.5 Підсумок

Правозастосування - це здійснювана у процесуальному порядку діяльність суду, яка полягає в індивідуалізації юридичних норм стосовно конкретних суб`єктів і конкретних випадків в акті застосування норм права.

Суд може постановити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом, тобто, дотримуючись засади змагальності й виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Так, однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань (п. 16 ч. 1ст. 7 КПК України). Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбаченихцим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК України).

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. Щодо сторони захисту, то це право забезпечується також і пунктом «d» частини 3 статті 6 Європейської конвенції про захист людських прав та засадничих свобод, щодо якого Європейський суд з прав людини зазначав, що до того, як визнати особу винуватою, усі докази проти неї мають зазвичай бути представлені в її присутності під час публічного розгляду з метою надати можливість для спростування. Виключення з цього принципу є можливими, але не можуть порушувати права захисту, які, як правило, вимагають, щоб обвинуваченому була надана адекватна та відповідна можливість викликати та допитати свідка проти нього, або коли свідок надає показання, або на наступних етапах провадження.

Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Сторона обвинувачення, на яку покладено тягар доведення висунутого обвинувачення, забезпечила участь для допиту сторонами провадження всіх свідків кримінального провадження, доставила до дослідження судом речових доказів, сторона обвинувачення також оголосила й прокоментувала результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій та продемонстувала суду й відтворила під час засідання всі електронні докази, зібрані у провадженні, отже подала суду істотні докази та достатні пояснення стосовно обставин вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, кожним.

Таким чином, суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України є доведеною, що ніяк не можна вважати припущенням суду, а є сукупністю вагомих підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

4.6 Суд остаточно визначає кримінально-правову кваліфікацію дій, яка має надаватися з правової точки зору фактам у цьому кримінальному провадженні.

4.6.1 Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , то суд кваліфікує його дії як закінчений замах на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

4.6.2 Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , то суд кваліфікує його дії як закінчений замах на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

4.6.3 Сторона обвинувачення не надала суду жодної інформації щодо ймовірно безпосереднього або іншого зв`язку обвинувачених з тими службовими особами, які займають особливо відповідальне становище, тому у суду немає жодних підстав сумніватися у правдивості показань свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_17 , наданих суду.

Жодні припущення є недопустимими, однак наведена обставина не вплине на кваліфікацію дій обвинувачених та висновок суду про їх винуватість, а саме у вчиненні корупційного діяння.

Положення статті 369 КК України відображають об`єктивні та суб`єктивні ознаки діянь, які належить криміналізувати на підставі статті 8 Конвенції ООН проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000, статей 15, 16 Конвенції ООН проти корупції від 31.10.2003 щодо звятих на себе зобов`язань Україною криміналізувати активний та пасивний підкуп у публічній сфері.

Відповідно до п. а) ч. 1, ч. 3 ст. 8 Криміналізації корупції Конвенції ООН проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000, ратифікованої Україною на підставі Закону від 04.02.2004 № 1433-ІV , кожна Держава-учасниця вживає таких законодавчих та інших заходів, які можуть знадобитися для того, щоб визнати в якості кримінально-караних такі діяння, коли вони вчиняються навмисно , зокрема, надання публічній посадовій особі, особисто або через посередників, будь-якої неправомірної переваги для самої посадової особи або іншої фізичної чи юридичної особи для того, щоб ця посадова особа вчинила будь-яку дію або бездіяльність при виконанні своїх службових обов`язків; та визнати в якості кримінально-караної участь в якості спільника у вчиненні будь-якого злочину, визнаного таким відповідно до цієї статті.

Згідно з п. а) ч. 1 ст. 15 Підкуп національних державних посадових осіб Конвенції ООН проти корупції від 31.10.2003, ратифікованої Україною на підставі Закону від 18.10.2006 № 251-V , кожна Держава-учасниця вживає таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання кримінально-караними наступних діянь, якщо вони вчинені умисно , зокрема, надання державній посадовій особі, особисто або через посередників, будь-якої неправомірної переваги для самої посадової особи або іншої фізичної чи юридичної особи, щоб ця посадова особа вчинила будь-яку дію чи утрималась від вчинення дій під час виконання своїх службових обов`язків.

V. Цивільні позови ОСОБА_14 та ОСОБА_13

5.1 За загальним правилом особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право на відшкодування такої шкоди (ст. 128 КПК України, ст.ст. 1166-1167 ЦК України).

Поняття майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому охоплює: заподіяну кримінальним правопорушенням особі пряму, безпосередню шкоду в її майновому та грошовому виразі; неодержані внаслідок скоєння кримінального правопорушення доходи; оцінені в грошовому вигляді витрати на відновлення здоров`я потерпілого тощо.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

5.2 Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 .

У вимогах цивільного позову потерпілий ОСОБА_13 просить стягнути з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на його користь 14 000 грн у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 1 200 000 грн у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

5.3 Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 .

У вимогах цивільного позову потерпілий ОСОБА_14 просить стягнути з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на його користь 100 000 грн у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

5.4 Щодо судового збору

Крім того, з долученої до цивільного позову квитанції від 12 квітня 2021 року № 146 вбачається, що потерпілим ОСОБА_14 сплачений судовий збір за подання цивільного позову у розмірі 1 000 грн.

Втім, враховуючи, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору, то сплачений потерпілим ОСОБА_14 судовий збір підлягає поверненню як такий, що помилково зарахований до бюджету.

5.5 У задоволенні цивільних позовів суд має відмовити у повному обсязі з таких підстав.

Суду не було надано рішення органу досудового розслідування про звільнення потерпілих від кримінальної відповідальності за надання неправомірної вигоди. Втім суд виходить саме з такого статусу, що був ним наданий під час досудового розслідування, а саме як потерпілих, оскільки суд у такі повноваження органу досудового розслідування не втручатиметься.

Однак, виходячи з правових відносин, що склались через цю подію, то кримінальним законом не охороняються відносини із надання неправомірної вигоди, у зв`язку з чим суд не може висновувати про заподіяну потерпілим шкоду та відшкодовувати на їх користь моральну та матеріальну шкоду за надання неправомірної вигоди, що було пов`язано із закриттям кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , судовий розгляд якого триває.

Не настання для потерпілих позитивного результату, якого вони намагались досягти, також не є підставою до відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

VI. Призначення покарання

6.1 Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд має урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

6.2 Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та відповідно до ст. 45 КК України є корупційним кримінальним правопорушенням, його ставлення до вчиненого (вину не визнав, не розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, зрілого віку, пенсіонер, з середньо-спеціальною освітою, під наглядом лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, того, що обвинувачений вчинив тяжке корупційне кримінальне правопорушення, за відсутності обставин, які пом`якшують покарання, конкретних обставин вчиненого правопорушення, ролі обвинуваченого у його вчиненні як співвиконавця, даних про особу обвинуваченого, який є особою зрілого віку, то суд вважає за можливе, обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, не наближених до мінімальних.

Водночас серед питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, з огляду на положення ч. 6 ст. 368 КПК України, законодавець передбачив й те, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, у цій частині вироку щодо необхідності застосування положень ч. 3 ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчений злочин.

Відповідно до вказаних положень процесуального закону враховано правові позиції, викладені у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 березня 2019 року (справа № 756/15900/17, провадження № 51-6737км18)6, від 23 лютого 2021 року (справа № 640/8769/19, провадження № 51-3678км20)7, від 24 березня 2021 року (справа № 753/25028/18, провадження № 51-5954км20)8, від 27 лютого 2020 року (справа № 755/2957/18, провадження № 51-4898км19)9 та від 01 грудня 2020 року (справа № 743/645/16к, провадження № 51-1977км20)10.

Так, ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

У цьому випадку посилання на статті 65-67 КК України дає змогу зробити висновок, що сформульовані у ч. 1 ст. 68 КК України положення виступають додатковими правовими орієнтирами до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 цього Кодексу.

Іншими словами, визначаючи вид і розмір покарання особі, яка вчинила незакінчений злочин, суд враховує фактичні обставини в межах трьох загальних критеріїв - ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, і двох додаткових - тих, що визначають ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Вимоги ч. 3 ст. 68 КК України обмежують максимальний розмір покарання, який може бути призначений за незакінчений злочин.

Ця норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за замах на злочин.

Санкція частини 4 ст. 369 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, отже із застосуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України цей строк не може перевищувати 6 років 6 місяців

Також суд, з урахуванням обставин вчиненого тяжкого корупційного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого і його ставлення до вчиненого, вважає необхідним призначити додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, що належить обвинуваченому на праві приватної власності.

Запобіжний захід ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і судового розгляду, не обирався.

6.3 Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та відповідно до ст. 45 КК України є корупційним кримінальним правопорушенням, його ставлення до вчиненого (вину не визнав, не розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, молодого віку, з вищою освітою, працює, під наглядом лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, того, що обвинувачений вчинив тяжке корупційне кримінальне правопорушення, за відсутності обставин, які пом`якшують покарання, але конкретних обставин вчиненого правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з вищою освітою, то суд вважає за можливе, обрати покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, яке слід відбувати реально.

Санкція частини 4 ст. 369 КК України передбачає альтернативно призначення такого додаткового покарання як конфіскація майна, виходячи з принципу індивідуалізації призначення покарання, домірним за вчинені дії обвинуваченому буде призначення основного покарання у виді позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 квітня 2019 року (день фактичного затримання) до 22 квітня 2019 року включно (день звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави).

Ухвалою Дарницького районного суду від 27 лютого 2023 року повернуто заставу ОСОБА_38 , внесеній за обвинуваченого ОСОБА_8 , у розмірі 345 780 грн. Цією ж ухвалою обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що завершив свою дію через 60 днів після постановлення ухвали. Інші запобіжні заходи судом не обирались.

VII. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

7.1 Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

7.2 Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

7.3 Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2019, на об`єкт рухомого майна транспортний засіб - автомобіль марки Lexus, модель IS 300, загальний легковий седан - В, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , переданий того ж дня на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити останньому як власнику за належністю.

7.4 Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2019, на об`єкт житлової нерухомості, належний на праві приватної власності ОСОБА_8 , а саме квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 , та скасувати заборону на розпорядження вказаним об`єктом житлової нерухомості для власника ОСОБА_8 .

7.5 Розумний строк розгляду кримінального провадження

Судове рішення є актом реалізації судової влади. Якість судового рішення - це один із основних критеріїв ефективності правосуддя. Судове рішення високої якості - це рішення, яке досягає правильного результату - наскільки це дозволяють надані судді матеріали - у справедливий, швидкий, зрозумілий та недвозначний спосіб.

І тут суд вважає необхідним коротко вказати про розгляд цього кримінального провадження без порушення розумних строків.

Так, ухвалою від 01.04.2021 призначено підготовче судове засідання на 14.04.2021.

Відповідно до ухвали від 14.04.2021 закінчено підготовче судове засідання та призначено 22.04.2021 судовий розгляд.

22.06.2021 розпочався допит потерпілих, який відбувся протягом 2 судових засідань: 22.06.2021 та 01.07.2021.

07.07.2021 розпочалось дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, яке відбулося протягом 19 судових засідань: 07.07.2021, 14.07.2021, 21.07.2021, 30.07.2021, 23.09.2021, 12.10.2021, 17.11.2021, 26.11.2021, 30.11.2021, 21.12.2021, 25.01.2022, 17.02.2022, 22.02.2022, 12.05.2022, 17.06.2022, 06.07.2022, 19.07.2022, 26.07.2022, 25.08.2022.

12.09.2022 розпочався допит свідків сторони обвинувачення, який відбувався протягом 21 судового засідання: 12.09.2022, 26.09.2022, 04.10.2022, 18.10.2022, 27.10.2022, 31.10.2022, 17.11.2022, 14.12.2022, 23.01.2023, 31.01.2023, 06.02.2023, 27.02.2023, 20.03.2023, 27.03.2023, 25.04.2023, 01.06.2023, 08.06.2023, 26.06.2023, 01.08.2023, 08.09.2023, 15.09.2023.

05.10.2023 розпочався допит обвинувачених, який відбувався протягом 4 судових засідань 05.10.2023, 10.10.2023, 08.11.2023, 04.12.2023.

10.06.2024 відбулись судові дебати.

24.12.2024 суд надав обвинуваченим останнє слово.

Загалом у судовому провадженні було проведено 56 засідань.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись статтями 89, 94, 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

1. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, та виправдати його за цим обвинуваченням за відсутності складу кримінального правопорушення.

2. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, без конфіскації майна.

3. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 квітня 2019 року (день фактичного затримання) до 22 квітня 2019 року включно (день звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави).

4. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 у порядку виконання цього вироку.

5. Ухвалою Дарницького районного суду від 27 лютого 2023 року повернуто заставу ОСОБА_38 , внесеній за обвинуваченого ОСОБА_8 , у розмірі 345 780 грн. Цією ж ухвалою обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що завершив свою дію через 60 днів після постановлення ухвали. Інші запобіжні заходи судом не обирались.

6. Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2019, на об`єкт рухомого майна транспортний засіб - автомобіль марки Lexus, модель IS 300, загальний легковий седан - В, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , переданий того ж дня на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити останньому як власнику за належністю.

7. Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2019, на об`єкт житлової нерухомості, належний на праві приватної власності ОСОБА_8 , а саме квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 , та скасувати заборону на розпорядження вказаним об`єктом житлової нерухомості для власника ОСОБА_8 .

8. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі з урахуванням обмежень, встановлених ч. 3 ст. 68 КК України, на строк шість років шість місяців, з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому на праві приватної власності.

9. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 у порядку виконання цього вироку.

10. Запобіжний захід ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і судового розгляду, не обирався.

11. Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

12. У задоволенні цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_14 до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про солідаре стягнення на користь позивача 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та відшкодування позивачу сплаченого судового збору у розмірі 1 000 грн, відмовити.

12.1 Повернути потерпілому ОСОБА_14 сплачені кошти на оплату судового збору у розмірі 1 000 грн відповідно до квитанції від 12 квітня 2021 року № 146.

13. У задоволенні цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_13 до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про солідаре стягнення на користь позивача 14 000 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та про солідарне стягнення на користь позивача 1 200 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, відмовити.

14. Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

14.1. Мобільний телефон Samsung SM-G950FD чорного кольору imei № НОМЕР_3 , imei № НОМЕР_4 , S/N НОМЕР_5 , переданий відповідно до акта прийому-передачі старшому слідчому в ОВС СГ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_39 , повернути обвинуваченому ОСОБА_8 як власнику за належністю, скасувавши водночас арешт, накладений на цей телефон ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року.

14.2. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року на 4 750 папірців з формою купюр 100 доларів США та останні знищити (СУ ГУНП у м. Києві, квитанція № 002316).

14.3. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року на 500 доларів США (5 купюр, з такими серіями і номерами: LF 06207615, LB 98676776 G, LB 40956586 C, LB 09862997 H, LB 40956559 C) та повернути їх потерпілому ОСОБА_13 як власнику за належністю.

14.4. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року на 500 доларів США (5 купюр, з такими серіями і номерами: LF 06095858 B, LL 86054560 G, LH 55655027 C, LB 39989763 G, LE 95715614 C) та повернути їх потерпілому ОСОБА_14 як власнику за належністю.

14.5. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року на грошові кошти - долари США, номіналом 100 у кількості 240 одиниць та залишити їх у розпорядженні органу досудового розслідування - Фінансово-економічного управління СБ України (СУ ГУНП у м. Києві, квитанція № 26).

15. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

16. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

17. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_40

1 Ухвала Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 26 березня 2015 року у справі № 5-3кс15. URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/44268869.

2 Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 листопада 2022 року (справа № 554/3586/17, провадження № 51-1198км22). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/107633944.

3 Постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 06 червня 2024 року (справа № 718/1497/22, провадження № 51-2354км23). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/119653470.

4 Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року (справа № 677/2040/16-к, провадження № 51-5738км19). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/92458395. Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 серпня 2021 року (справа № 756/8124/19, провадження № 51-601км21). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/99088529.

5 Ухвала Верховного Суду України від 03 квітня 2008 року (№ 5-953км08). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/1763946.

6 Постанова ККС ВС від 14 березня 2019 року (справа № 756/15900/17, провадження № 51-6737км18). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/80555764.

7 Постанова ККС ВС від 23 лютого 2021 року (справа № 640/8769/19, провадження № 51-3678км20). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/95213454.

8 Постанова ККС ВС від 24 березня 2021 року (справа № 753/25028/18, провадження № 51-5954км20). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/95848988.

9 Постанова ККС ВС від 27 лютого 2020 року (справа № 755/2957/18, провадження № 51-4898км19). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/87985460.

10 Постанова ККС ВС від 01 грудня 2020 року (справа № 743/645/16к, провадження № 51-1977км20). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/93373965.