В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2025 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003420 від 04 жовтня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 достовірно знаючи свої права та обов`язки, передбачені законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, 04 жовтня 2024 року, приблизно о 03 годині 50 хвилин, перебуваючи на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пантелеймона Куліша, буд. 5, помітив транспортний засіб марки Volkswagen Passat, сірого кольору, 1989 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 , що був припаркований на проїзній частині за вищевказаною адресою, який на праві власності належить ОСОБА_6 та перебуває в постійному користуванні ОСОБА_5 .

В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом марки Volkswagen Passat, сірого кольору, 1989 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 , реалізуючи який, ОСОБА_3 сів на водійське сидіння вищевказаного транспортного засобу, доступ в яке отримав попередньо шляхом зламу замка багажного відділення та відкидування задніх сидінь.

В подальшому, ОСОБА_3 помітив в замку запалювання ключ, який попередньо був залишений власником даного транспортного засобу, після чого скориставшись вищевказаним ключем привів в дію двигун внутрішнього згорання та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat, сірого кольору, 1989 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 , не впорався з керуванням та здійснив наїзд на припарковані за адресою: м. Київ, вул. Теодора Драйзера, буд. 46, транспортні засоби, після чого був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, своїми кримінально протиправними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом марки Volkswagen Passat, сірого кольору, 1989 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму, яка згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи становить 66657 гривень 36 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані злочини, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснив суду, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Так, 04 жовтня 2024 року, приблизно о 03 годині 50 хвилин, він перебував за адресою: м. Київ, вул. Пантелеймона Куліша, буд. 5, де помітив транспортний засіб марки Volkswagen Passat, сірого кольору. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 зламав замок багажника вказаного автомобіля, сів на водійське сидіння, де помітив ключі, після чого завів автомобіль та поїхав. Згодом ОСОБА_3 невпорався з керуванням та здійснив наїзд на припарковані за адресою: м. Київ, вул. Теодора Драйзера, буд. 46, транспортні засоби, після чого був затриманий працівниками поліції. У скоєному щиросердно кається, більше такого не вчинить.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за частиною першою статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Водночас, суд враховує, що у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-психіатра не перебуває, стан здоров`я, спосіб життя (раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, неодружений); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за статтею 12 КК України, яка визначається не тільки положеннями статтями 12 КК України, виходячи з формального критерію та виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено кримінальне правопорушення; відношення обвинуваченого до вчиненого; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та призначити йому покарання в межах санкції частини першої статті 289 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме молодий вік, щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування завданих збитків, думку потерпілого, який зазначив, що до обвинуваченого матеріальних та моральних претензій не має, суд з урахуванням вимог статті 75 КК України доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають: 4775 гривень 40 копійок за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0003420 (висновок експерта № СЕ-19/111-24/58806-АВ від 31 жовтня 2024 року), та 2387 гривень 70 копійок за проведення дактилоскопічної експертизи у кримінальному провадженні № 0003420 (висновок експерта № СЕ-19/111-24/58803-Д від 10 жовтня 2024 року).

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення (час фактичного затримання) - з 04 жовтня 2024 року по 05 жовтня 2024 року.

Відповідно до частини сьомої статті 72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Враховуючи те, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, суд не вбачає підстав для зарахування терміну його перебування під вказаним запобіжним заходом в строк відбуття покарання.

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 2 (два) роки.

Відповідно до статті 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення (час фактичного затримання) - 04 жовтня 2024 року по 05 жовтня 2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження № 0003420 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою № 755/22273/24.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 7163 (сім тисяч сто шістдесят три) гривні 10 копійок.

Речові докази: DVD-R диск, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0003420 - зберігати при матеріалах кримінального провадження; транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», сірого кольору, 1989 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 , який було поміщено на спец-майданчик тимчасово вилучених транспортних засобів, за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20-Б - повернути власнику; футляр з прикрасами, зеленого кольору, який поміщено до спец-пакету ICR 01274000, який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у міста Києві - повернути власнику; змив речовини бурого кольору, з передніх лівих дверцят, який поміщено до паперового конверту та оклеєно биркою NPU-2282421, змив з керма, який поміщено до паперового конверту та оклеєно биркою NPU-2243702, два сліди папілярних узорів, з передніх водійських дверей, які поміщено до паперового конверту та оклеєно биркою NPU-2243703, змив з важеля перемикання передач, який поміщено до паперового конверту та оклеєно биркою NPU-2243704, змив з внутрішньої ручки відкриття дверей, який поміщено до паперового конверту та оклеєно биркою NPU-2243705, змив речовини бурого кольору, з передніх лівих дверцят, який поміщено до паперового конверту та оклеєно биркою NPU-2243701, які знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у міста Києві - знищити; ключ з замка запалювання, який поміщено до спец-пакету ICR 0122519, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», сірого кольору, 1989 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 , які поміщено до спец-пакету ICR 0127401, комплект ключів від транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», сірого кольору, 1989 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 , які поміщено до спец-пакету ICR 0122629, відеореєстратор, який поміщено до спец-пакету ICR 0122520 та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1