Провадження № 1-в/359/705/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією подання провідного інспектора Бориспільського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженої за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком на один рік,

встановив:

12.12.2024 року провідний інспектор Бориспільського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області звернулася до суду з вищезазначеним подання щодо приведення вироку суду від 16.10.2024 року, яким засуджено ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України у відповідність до вимог закону.

Подання обґрунтовано тим, що на обліку в Бориспільському РВ № 1 перебуває засуджена ОСОБА_5 у зв`язку з відбуванням покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, і яку на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Згідно вироку суду ОСОБА_5 в період часу з 11.08.2024 року по 01.09.2024 року вчинила дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану. Всі епізоди крадіжки вчинено на суму, що не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян. 09.08.2024 року набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 1 січня 2024 року становить 3028 грн. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Враховуючи вищевикладене, провідний інспектор просила суд вирішити питання про приведення вироку суду від 16.10.2024 року у відповідність до вимог закону.

У судове засідання представник Бориспільського РВ № 1 не з`явився, однак надав письмову заяву в якій подання підтримав та п росив його задовольнити.

Засуджена ОСОБА_5 надала письмову заяву, в якій не заперечувала щодо задоволення подання органу пробації.

Прокурор у судовому засідання проти задоволення подання не заперечувала, зазначивши, що є підстави для його задоволення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши особову справу засудженої №158/24, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення подання з таких підстав.

Встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2024 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на засуджену судом були покладені відповідні обов`язки.

Із 11.12.2024 року засуджена перебуває на обліку в Бориспільському РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до положень ст. 4 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 3028 грн. Відтак сума соціальної пільги у 2024 році становила 1514,00 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 1 січня 2024 року складали 3028 грн.

Як вбачається із вироку суду від 16.10.2024 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення крадіжки у період з 11.08.2024 року по 01.09.2024 року. В той же час, всі епізоди крадіжки вчинено засудженою на суму, що не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян у зазначений період.

Таким чином, на день розгляду подання діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останню засуджено, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що у вчиненому засудженою діянні вартість майна була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України. Тому подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4-6, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Подання Бориспільського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області - задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого нею діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги, - після завершення апеляційного розгляду такої скарги.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 26.12.2024 року.

Суддя ОСОБА_1