ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2448/24 Номер провадження 11-кп/814/886/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000143 за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2024 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за:

- ч.3 ст. 357 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду 2 роки;

- ч.1 ст. 358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду 1 рік;

- ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання, у виді пробаційного нагляду 2 роки.

Строк покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_7 в першій декаді червня 2024 року (точну дату та час не установлено), перебуваючи на Південному вокзалі поблизу сміттєвих баків за адресою: м. Полтава, площа Слави, 1, знайшов паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Чутівським РВ УМВС України в Полтавській області та розуміючи важливість особистого документу, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, привласнив його, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, незаконно заволодів вказаним паспортом громадянина України.

В подальшому, в першій декаді червня 2024 року (точну дату та час не установлено) ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що він не отримував паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Чутівським РВ УМВС України в Полтавській області, вніс зміни першопочаткового змісту документа, що виражені у механічному видаленні первинних фотокарток на 1-й та 3-й сторінках та наклеюванні фотокартки із кольоровим зображенням погрудно-сфотографованої особи чоловічої статті, у місці призначеному для фотокартки на 5-й сторінці, чим підробив вказаний вище паспорт з метою його подальшого використання.

Також, 18.07.2024 о 17:10 год. перебуваючи на Південному вокзалі, поблизу привокзальних кас за адресою: м. Полтава, площа Слави, 1, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що він не є власником паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Чутівським РВ УМВС України в Полтавській області 23.01.1997, який є завідомо підробленим документом, надав вказаний документ військовослужбовцю Національної гвардії України для засвідчення своєї особи, таким чином використавши завідомо підроблений документ.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування судом закону України, який підлягає застосуванню, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за:

- ч.3 ст. 357 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- ч.1 ст. 358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду 1 рік 6 місяців з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання, у виді пробаційного нагляду 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Виключити з вступної частини вироку посилання суду на наявність судимостей у ОСОБА_7 .

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду безпідставно не поклав на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.2 ст. 59-1 КК України, які відповідно до норм ст. 59-1 КК України підлягають обов`язковому покладенню на обвинуваченого.

Також вважає, що суд в порушення ч.1 ст. 59-2 КК України визначив обчислювати строк покарання ОСОБА_7 з дня набрання вироком законної сили.

Крім цього зазначає, що суд неправильно вказав про наявність у ОСОБА_7 судимостей, так як наявна судимість за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 06.04.2015 погашена та ОСОБА_7 вважається особою, яка відповідно до ст. 89 КК України, є несудимою.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, за який його засуджено, за обставин, встановлених судом першої інстанції, є правильним, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах та учасниками не оспорюється.

Оскільки обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин висунутого обвинувачення, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, є, зокрема, не застосування закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Призначене обвинуваченому покарання за ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і строк цього покарання ніким із учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, доводи прокурора про не застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів є слушними.

Відповідно до ч.1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Тобто, чиним законодавством передбачено, що у разі призначення покарання у виді пробаційного нагляду суд в обов`язковому порядку повинен визначити обов`язки, передбачені ч.2 ст. 59-1 КК України.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вказаних норм суд першої інстанції не дотримався та помилково призначив покарання у виді пробаційного нагляду без застосування наглядових та соціально-виховних заходів та помилково вказав, що строк покарання ОСОБА_7 повинен обчислюватися з дня набрання вироком законної сили.

Обгрунтованими є і доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 вважається особою, яка відповідно до ст. 89 КК України не має судимостей, з огляду на таке.

За попереднім вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 06.04.2015 ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.185 ,ч.1 ст. 71 КК України на 1 рік 2 місяці позбавлення волі, тобто ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину середньої тяжкості (на час вчинення злочину). 21.12.2016 Полтавським районним судом м. Полтави його було звільненого умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України на невідбутий термін 4 місяці 12 днів.

Кримінальні правопорушенні у даному провадженні ОСОБА_7 вчинив у період з червня 2024 року по 18.07.2024.

Як вбачається з п. 7 ст. 89 КК України (на час вчинення злочину) такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Оскільки з дня відбуття покарання до дня вчинення нових кримінальних правопорушень пройшло більше 3-х років, тому судимість вважається погашеною.

Враховуючи викладене вище, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

З огляду на вказане апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за:

- ч.3 ст. 357 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- ч.1 ст. 358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду 1 рік 6 місяців з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання, у виді пробаційного нагляду 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_7 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Виключити з вступної частини вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2024 року посилання суду на наявність у ОСОБА_7 судимостей.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4