ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8210/24 Номер провадження 11-сс/814/58/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представників третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , у інтересах ОСОБА_9 , та адвоката ОСОБА_8 , у інтересах ТОВ «Інвестгаз-2018», на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 10 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2024 року за №0000764, задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у Полтавській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт на вилучені 08 жовтня 2024 року в ході обшуку на території та в приміщеннях газонаповнюючого складу (ГНС) по вул. Сумській, 16 у м. Пирятин: чорнові записи на 8 арк.; ТТН на відпуск нафтопродуктів №307 від 09 липня 2024 року на 1 арк. із записи на зворотному боці; зважувальний лист №02082024-1 на 1 арк.; накази (розпорядження) про прийняття на роботу ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на 7 арк.; акти прийому-передачі талонів на випуск ПСМ на 2 арк.; 2 видаткові накладні №2042 від 05 серпня 2024 року на 2 арк.; рахунок на оплату №399 від 20 серпня 2024 року на 1 арк.; графік (план) на 1 арк.; блокнот із написом «Brisk Office» із чорновими записами; мобільний телефон «Xiomi Redmi» чорного кольору в чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; жорсткий диск «Kingston» із маркуванням «SBKK71EO 120 Gb»; жорсткий диск «Seagate Barracuda 500 Gb»; печатку рожевого кольору з факсімільє (підписом); печатку сірого кольору з відтиском ТОВ «Інвестгаз 2018», ідентифікаційний код: 42198019; 2 блокноти червоного кольору з чорновими записами; відомості обліку видачі ПММ на 8 арк., де зазначено дату, автомобіль, н.з., ПІБ водія, об`єм, підписи; свідоцтво від 12 серпня 2024 року на 1 арк.; лист вих. №3 від 12 серпня 2024 року на 1 арк.; лист вих. №6 від 11 червня 2024 року на 1 арк.; лист-опитувальник від 30 липня 2024 року на 1 арк.; полімерний прозорий файл із документами: додатковою угодою №35 від 30 квітня 2024 року, додатковою угодою №36 від 31 травня 2024 року, додатковою угодою №37 від 19 червня 2024 року, додатковою угодою №38 від 01 липня 2024 року, лист №218 від 19 червня 2024 року; лист вих. №1 від 15 травня 2024 року на 1 арк; лист вих. №2 від 15 травня 2024 року на 1 арк.; зважувальні листи на 3 арк.; прозорий полімерний файл із документами: додатковою угодою №33 від 01 березня 2024 року, додатковою угодою №34 від 22 березня 2024 року, договором №4-П на технічне обслуговування складових газорозподільної системи та газового обладнання; додаток до договору №4-П, інформацію про об`єкти газопостачання; акт №736 від 31 березня 2024 року; акт №736 від 31 березня 2024 року; акт №736 від 31 березня 2024 року про надані послуги; наказ ТОВ «НВФ Лідвер» №9 від 02 травня 2024 року; наказ ТОВ «Інвестгаз 2018» №23/ОП від 03 червня 2024 року; наказ ТОВ «Інвестгаз 2018» №24/ОП від 03 червня 2024 року; наказ ТОВ «Інвестгаз 2018» №21/ОП від 03 червня 2024 року; блокнот синього кольору з чорновими записами; чорнові записи на 10 арк.; канцелярську книгу з чорновими записами; полімерну папку-скорозшивач червоного кольору із полімерними файлами з відомостями щодо працевлаштованих працівників ТОВ «НВФ Лідвер» на 92 арк.; журнал реєстрації інструктажів із питань охорони праці на робочому місці по ТОВ «Інвестгаз 2018», ГНС «Пирятин» 03 червня 2024 року на 94 арк., прошитий і скріплений печаткою; книгу обліку розвантажувальних операцій №10 по ТОВ «НВФ Лідвер»; полімерну папку-скорозшивач синього кольору з актами звірок взаємних розрахунків із контрагентами ТОВ «НВФ Лідвер» всього на 32 арк.; полімерну папку-скорозшивач жовтого кольору з актами про надання послуг із розподілу природного газу та актами приймання передачі природного газу на 37 арк., і визначено місцем їх зберігання камеру речових доказів СУ ГУНП у Полтавській області.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення було доведено, що наведене вище майно має значення для забезпечення кримінального провадження за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, врахувавши можливість використання його як доказу у справі, наявність правових підстав для застосування ініційованого стороною обвинувачення заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки арешту майна, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

04 листопада 2024 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава виправлено описку в оскаржуваній ухвалі та постановлено вважати правильною дату її постановлення 10 жовтня 2024 року.

В апеляційних скаргах адвокат ОСОБА_7 , у інтересах ОСОБА_9 (із урахуванням унесених доповнень), та адвокат ОСОБА_8 , у інтересах ТОВ «Інвестгаз-2018», просять скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 10 жовтня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт зазначеного вище майна. Свої вимоги мотивують тим, що слідчий суддя застосував арешт майна без правових підстав і не врахував те, що: стороною обвинувачення не було доведено: наявність події розслідуваного кримінального правопорушення, існування обгрунтованої підозри щодо його вчинення такого ступеню тяжкості, що було би підставою для застосування заходу кримінального провадження, відповідність вилученого в ході обшуку майна критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, можливість використання його як речового доказу, значення цього майна для досудового розслідування; постанова про його визнання речовими доказами є невмотивованою; в кримінальному провадженні не призначено експертизи щодо дослідження вилученого майна; 08 жовтня 2024 року під час обшуку власник майна добровільно надав повний доступ до інформації, що міститься у виученому мобільному телефоні (носієві інформації), а саме надав пароль доступу до телефону; на виконання приписів ст.100 КПК України орган досудового розслідування мав можливість і був зобов`язаний провести огляд вилученого майна із залученням спеціалістів та здійснити копіювання виявлених відомостей на окремий носій інформації без застосування заходу забезпечення кримінального провадження; лише після виконання слідчим обов`язку скопіювати на окремий носій інформації відомості, що зберігається на вбудованому носієві пам`яті мобільного терміналу систем зв`язку та інших технічних носіях інформації, такі відомості можуть стати речовим доказом (після оцінки їх належності до предмету доказування); визнання слідчим вилученого майна речовим доказом не є єдиною умовою для накладення на нього арешту; органом досудового розслідування не здійснено належних заходів, спрямованих на відшукання та вилучення інформації, яке може знати доказове значення в кримінальному провадженні; в ході обшуку в органу досудового розслідування були відсутні будь-які перешкоди щодо проведення огляду вилучених носіїв інформації; ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення кримінального провадження не відповідає критеріям розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, має негативні наслідки для власників майна; обмеження права власників майна не зумовлене досягненням мети досудового розслідування; у провадженні є відсутніми: протокол огляду вилученого майна; рішення про визначення групи слідчих і прокурорів, а також заява чи інший процесуальний документ слідчого щодо розгляду поданого ним клопотання за його відсутності та підтримання клопотання, натомість у судове засідання представники сторони обвинувачення не з`явились і клопотання не підтримали; в порушення приписів ч.2 ст.64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий, у той час як за вказаних обставин таким правом наділений лише прокурор. При цьому, апелянт посилається на те, що слідчий суддя безпідставно: послався в оскаржуваній ухвалі на протокол огляду місця події по вул. Петра Лубенського, 10 у м. Лубни від 05 серпня 2024 року, який є відсутнім у матеріалах справи; розглянув клопотання про арешт майна без виклику та участі власників майна, їх представників.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку адвокатів на підтримку апеляційних скарг, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та, зокрема, підтвердив те, що вилучені в ході обшуку матеріальні об`єкти містять відомості, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, є необхідними для подальшого досудового розслідування, зокрема, для проведення експертиз, вивчила матеріали судового провадження і досудового розслідування в нарадчій кіманті, обговорила доводи апелянтів та дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст.370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень.

Заходами ж процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2024 року за №0000764, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, а саме за фактом здійснення керівництвом ТОВ "НВФ "Лідвер" по вул. Петра Лубенського, 10 у м. Лубни Полтавської обл. в умовах воєнного стану привласнення газу в ході здійснення роздрібної торгівлі на АЗГС (а.с.п.4).

У ході досудового розслідування за результатами виконання доручень установлено, що на території Лубенського р-ну Полтавської обл. функціонують АЗГС, які здійснюють незаконну реалізацію вуглеводнів. На АЗГС, яка розташована за адресою: вул. Петра Лубенського, 10 в м. Лубни Полтавської обл. на земельній ділянці: :03:083:0111, і перебуває в оренді ТОВ «НВФ «Лідвер», здійснюється реалізація скрапленого газу, що одержується шляхом врізки в газопровід загального користування. У подальшому викрадені вуглеводні за допомогою спеціальної техніки переміщуються до місць реалізації, в тому числі до АЗГС у м. Пирятин на земельній ділянці: :00:046:0016, яку також орендує ТОВ «НВФ «Лідвер». Реалізація скрапленого газу (метан) на АЗГС по вул. Петра Лубенського, 10 у м. Лубни Полтавської обл. відбувається із сідлового тягача «Renault Premium», н.з. НОМЕР_3 , із напівпричепом «Sommer 22-S», н.з. НОМЕР_4 , і напівпричепу «ГБК 9385», н.з. НОМЕР_5 , із закріпленими на них ємностями для газу. При цьому, заправка ємностей вказаного газовозу проводиться скрапленим газом (метан) безпосередньо на зазначеній вище АЗГС, де він отримується шляхом переробки природного газу, який постачається НАК «Нафтогаз України» через газорозподільні мережі для потреб споживачів АТ «Лубнигаз», що підтверджується даними матеріалів Лубенського РВ УСБ України в Полтавській області від 06 серпня 2024 року та УСБ України в Полтавській області 24 вересня 2024 року (т.1 м.к.п.).

Так, 05 серпня 2024 року в ході огляду місця події за адресою: вул. Петра Лубенського, 10 м. Лубни Полтавської обл. на земельній ділянці: :03:083:0111, було виявлено: сідловий тягач «RENAULT PREMIUM», н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_6 , 2 напівпричепи «SOMMER 22-S», н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_7 , та «ГБК 9385», н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_8 , із закріпленими на них ємностями зі зрідженим газом, 2 компресори для перекачування газу, установку для охолодження газу, газові мережі між обладнанням із 2 колонками для реалізації пального (газу). Вказані вище об`єкти у зв`язку з високим тиском газу в газовій мережі неможливо було демонтувати та вилучити з цього місця, а тому вони були передані представнику ТОВ «НВФ «Лідвер» під зберігальну розписку. Також зафіксовано наявність за приміщенням газової труби, яка простягається від землі до компресорів для перекачування та охолодження газу, без відповідних засобів обліку (лічильників), що зафіксовано в протоколі огляду місця події від 05 серпня 2024 року з детальною фототаблицею (т.1 а.к.п.9-27).

За змістом же протоколів за результатами проведення НСРД у вигляді спостереження за місцем у публічно доступному місці від 12 вересня 2024 року, протоколу допиту свідка, залученого до проведення НСРД від 27 вересня 2024 року, й фіскального чека зафіксовано подальше використання ТОВ "НВФ "Лідвер" наведених вище транспортних засобів та здійснення за допомогою них реалізації газу в серпні 2024 року після проведення огляду місця події від 05 серпня 2024 року (т.1 м.к.п.).

При цьому, як убачається з протоколу огляду місця події від 20 листопада 2024 року з доданим до нього технічним носієм інформації, в ході здійснення повторного огляду місця події за названою вище адресою зафіксовано, що виявлена в ході первинного огляду газова труба була видозмінена та вона має менші розмірні характеристики й відповідно іншу пропускну спроможність, від тих, які були встановлені під час першого огляду місця події (т.3 м.к.п.).

Це узгоджується з протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_17 «Apple», ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 , у якому зафіксовано листування щодо демонтажу та зміни обладнання на АЗС після проведення первинного огляду місця події, що мав місце 05 серпня 2024 року, й показаннями свідка ОСОБА_18 (начальника лінійно-експлуатаційної служби управління магістральних газопроводів, який залучався як спеціаліст у ході згаданого вище огляду місця події від 20 листопада 2024 року) про те, що стиснений природний газ на компресорному устаткуванні до тиску 196-245 кгс-см2 (200-250 бар) може використовуватись як паливо у двигунах внутрішнього згорання, а в побутових мережах природний газ не повинен перевищувати 0, 03 кгс-см2. Для використання як палива його необхідно стиснути та обладнання, виявлене в ході проведеного 20 листопада 2024 року огляду місця події на території АЗГС по вул. Петра Лубенського, 10 м. Лубни Полтавської обл., придатне для стиснення газу. Під час здійснення земляних робіт у ході огляду події на цій території виявлено перехід труби з більшого діаметру до меншого. Заведення ж на територію АЗГС труби великого діаметру для одного котла опалювання є нетиповим. Підключення трубою як на АЗГС більш притаманне для промислових цілей. З фототаблиці до протоколу огляду місця події вул. Петра Лубенського, 10 м. Лубни Полтавської обл. від 05 серпня 2024 року вбачається, що робочий тиск для заправної станції становив 250 бар (фотознімок №17). Також на фотознімку №25 до протоколу огляду від 05 серпня 2024 року наявна конструкція, зовні схожа на сепаратор, який слугує для осушення та очистки газу, але на момент огляду від 20 листопада 2024 року він був відсутній. Обладнання на зазначеній вище АЗГС могло слугувати для відбору газу з побутових мереж, подальшого його стиснення та використання як автомобільного палива у двигунах внутрішнього згорання, що підтверджується відповідним протоколом допиту від 07 січня 2025 року.

За даними матеріалів УСБ України в Полтавській області від 09, 18 серпня, 24 вересня 2024 року було встановлено коло осіб, задіяних у протиправній схемі привласнення газу державної форми власності, зокрема, те, що організатором вказаної схеми є ОСОБА_17 , який фактично контролює ТОВ «Інвестгаз 2018», ТОВ «НВФ «Лідвер» і мережу АЗГС, зокрема, за адресою: вул. Петра Лубенського, 10 м. Лубни Полтавської обл., розробив схему привласнення газу - метану, залучив до цієї діяльності інших установлених органом досудового розслідування осіб, зокрема, ОСОБА_19 і ОСОБА_20 . У свою чергу, ОСОБА_21 на виконання вказівок ОСОБА_17 і ОСОБА_20 здійснює контроль діяльності безпосередніх виконавців, до яких входить, у тому числі ОСОБА_9 , який відповідає за закачування газу та користується абонентським номером мобільного телефону: НОМЕР_11 . Газонаповнюючий склад, що входить у сферу впливу ОСОБА_17 та задіяний у протиправній схемі газу державної форми власності, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 м.к.п.).

У ході проведеного 08 жовтня 2024 року санкціонованого обшуку (на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 03 жовтня 2024 року) на території та в приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: чорнові записи на 8 арк.; ТТН на відпуск нафтопродуктів №307 від 09 липня 2024 року на 1 арк. із записи на зворотному боці; зважувальний лист №02082024-1 на 1 арк.; накази (розпорядження) про прийняття на роботу ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на 7 арк.; акти прийому-передачі талонів на випуск ПСМ на 2 арк.; 2 видаткові накладні №2042 від 05 серпня 2024 року на 2 арк.; рахунок на оплату №399 від 20 серпня 2024 року на 1 арк.; графік (план) на 1 арк.; блокнот із написом «Brisk Office» із чорновими записами; мобільний телефон «Xiomi Redmi» чорного кольору в чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; жорсткий диск «Kingston» із маркуванням «SBKK71EO 120 Gb»; жорсткий диск «Seagate Barracuda 500 Gb»; печатку рожевого кольору з факсімільє (підписом); печатку сірого кольору з відтиском ТОВ «Інвестгаз 2018», ідентифікаційний код: 42198019; 2 блокноти червоного кольору з чорновими записами; відомості обліку видачі ПММ на 8 арк., де зазначено дату, автомобіль, н.з., ПІБ водія, об`єм, підписи; свідоцтво від 12 серпня 2024 року на 1 арк.; лист вих. №3 від 12 серпня 2024 року на 1 арк.; лист вих. №6 від 11 червня 2024 року на 1 арк.; лист-опитувальник від 30 липня 2024 року на 1 арк.; полімерний прозорий файл із документами: додатковою угодою №35 від 30 квітня 2024 року, додатковою угодою №36 від 31 травня 2024 року, додатковою угодою №37 від 19 червня 2024 року, додатковою угодою №38 від 01 липня 2024 року, лист №218 від 19 червня 2024 року; лист вих. №1 від 15 травня 2024 року на 1 арк; лист вих. №2 від 15 травня 2024 року на 1 арк.; зважувальні листи на 3 арк.; прозорий полімерний файл із документами: додатковою угодою №33 від 01 березня 2024 року, додатковою угодою №34 від 22 березня 2024 року, договором №4-П на технічне обслуговування складових газорозподільної системи та газового обладнання; додаток до договору №4-П, інформацію про об`єкти газопостачання; акт №736 від 31 березня 2024 року; акт №736 від 31 березня 2024 року; акт №736 від 31 березня 2024 року про надані послуги; наказ ТОВ «НВФ Лідвер» №9 від 02 травня 2024 року; наказ ТОВ «Інвестгаз 2018» №23/ОП від 03 червня 2024 року; наказ ТОВ «Інвестгаз 2018» №24/ОП від 03 червня 2024 року; наказ ТОВ «Інвестгаз 2018» №21/ОП від 03 червня 2024 року; блокнот синього кольору з чорновими записами; чорнові записи на 10 арк.; канцелярську книгу з чорновими записами; полімерну папку-скорозшивач червоного кольору із полімерними файлами з відомостями щодо працевлаштованих працівників ТОВ «НВФ Лідвер» на 92 арк.; журнал реєстрації інструктажів із питань охорони праці на робочому місці по ТОВ «Інвестгаз 2018», ГНС «Пирятин» 03 червня 2024 року на 94 арк., прошитий і скріплений печаткою; книгу обліку розвантажувальних операцій №10 по ТОВ «НВФ Лідвер»; полімерну папку-скорозшивач синього кольору з актами звірок взаємних розрахунків із контрагентами ТОВ «НВФ Лідвер» всього на 32 арк.; полімерну папку-скорозшивач жовтого кольору з актами про надання послуг із розподілу природного газу та актами приймання передачі природного газу на 37 арк., що зафіксовано в протоколі обшуку від 08 жовтня 2024 року (а.с.п.5-16).

Водночас відповідно до протоколу огляду вказаного вище вилученого мобільного телефону ОСОБА_9 марки «Xiomi Redmi», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , абонентський номер мобільного телефону: НОМЕР_11 , у ньому зафіксовано листування з абонентом, який має номер телефону: НОМЕР_12 (відповідно до матеріалів УСБ України в Полтавській області від 24 вересня 2024 року цей номер телефона належить ОСОБА_21 ), щодо перевірки справності спеціалізованого обладнання. Також у ході досудового розслідування було детально оглянуто вилучені документацію, зокрема, папки з документами, печатки й записи, що підтверджується протоколами оглядів від 16 грудня 2024 року з фототаблицями.

Усупереч доводам апелянтів, із огляду на те, що в протоколі обшуку, протоколах оглядів (щодо мобільного телефону, документації, записів і печаток) було наведено відповідні назви, ознаки й характеристики вилучених у ході обшуку матеріальних об`єктів, то це забезпечує їх належну ідентифікацію в ході вирішення питання про накладення арешту та можливість співвіднести їх із обставинами кримінального провадження.

09 жовтня 2024 року слідчим визнано речовими доказами зазначені вище матеріальні об`єкти з огляду на їх відповідність критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, про що прийнято постанову (а.с.п.27-29).

Тих істотних порушень вимог КПК України, які би на цій стадії провадження підтверджували помилковість чи незаконність визнання вилученого в ході обшуку майна речовими доказами, відсутність підстав накладення на них арешту, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

За змістом оскаржуваної ухвали слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування про арешт майна. Вивчивши клопотання слідчого та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив, що воно містить відповідне обґрунтування підстав і мети накладення арешту на виявлене в ході обшуку майно, виходив з того, що застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою збереження речових доказів.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів уважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність достатніх підстав уважати, що вилучені 08 жовтня 2024 року в ході обшуку по АДРЕСА_1 : чорнові записи на 8 арк.; ТТН на відпуск нафтопродуктів №307 від 09 липня 2024 року на 1 арк. із записи на зворотному боці; зважувальний лист №02082024-1 на 1 арк.; накази (розпорядження) про прийняття на роботу ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на 7 арк.; акти прийому-передачі талонів на випуск ПСМ на 2 арк.; 2 видаткові накладні №2042 від 05 серпня 2024 року на 2 арк.; рахунок на оплату №399 від 20 серпня 2024 року на 1 арк.; графік (план) на 1 арк.; блокнот із написом «Brisk Office» із чорновими записами; мобільний телефон «Xiomi Redmi» чорного кольору в чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; жорсткий диск «Kingston» із маркуванням «SBKK71EO 120 Gb»; жорсткий диск «Seagate Barracuda 500 Gb»; печатка рожевого кольору з факсімільє (підписом); печатка сірого кольору з відтиском ТОВ «Інвестгаз 2018», ідентифікаційний код: 42198019; 2 блокноти червоного кольору з чорновими записами; відомості обліку видачі ПММ на 8 арк., де зазначено дату, автомобіль, н.з., ПІБ водія, об`єм, підписи; свідоцтво від 12 серпня 2024 року на 1 арк.; лист вих. №3 від 12 серпня 2024 року на 1 арк.; лист вих. №6 від 11 червня 2024 року на 1 арк.; лист-опитувальник від 30 липня 2024 року на 1 арк.; полімерний прозорий файл із документами: додатковою угодою №35 від 30 квітня 2024 року, додатковою угодою №36 від 31 травня 2024 року, додатковою угодою №37 від 19 червня 2024 року, додатковою угодою №38 від 01 липня 2024 року, лист №218 від 19 червня 2024 року; лист вих. №1 від 15 травня 2024 року на 1 арк; лист вих. №2 від 15 травня 2024 року на 1 арк.; зважувальні листи на 3 арк.; прозорий полімерний файл із документами: додатковою угодою №33 від 01 березня 2024 року, додатковою угодою №34 від 22 березня 2024 року, договором №4-П на технічне обслуговування складових газорозподільної системи та газового обладнання; додаток до договору №4-П, інформацію про об`єкти газопостачання; акт №736 від 31 березня 2024 року; акт №736 від 31 березня 2024 року; акт №736 від 31 березня 2024 року про надані послуги; наказ ТОВ «НВФ Лідвер» №9 від 02 травня 2024 року; наказ ТОВ «Інвестгаз 2018» №23/ОП від 03 червня 2024 року; наказ ТОВ «Інвестгаз 2018» №24/ОП від 03 червня 2024 року; наказ ТОВ «Інвестгаз 2018» №21/ОП від 03 червня 2024 року; блокнот синього кольору з чорновими записами; чорнові записи на 10 арк.; канцелярська книга з чорновими записами; полімерна папка-скорозшивач червоного кольору із полімерними файлами з відомостями щодо працевлаштованих працівників ТОВ «НВФ Лідвер» на 92 арк.; журнал реєстрації інструктажів із питань охорони праці на робочому місці по ТОВ «Інвестгаз 2018», ГНС «Пирятин» 03 червня 2024 року на 94 арк., прошитий і скріплений печаткою; книга обліку розвантажувальних операцій №10 по ТОВ «НВФ Лідвер»; полімерна папка-скорозшивач синього кольору з актами звірок взаємних розрахунків із контрагентами ТОВ «НВФ Лідвер» всього на 32 арк.; полімерна папка-скорозшивач жовтого кольору з актами про надання послуг із розподілу природного газу та актами приймання передачі природного газу на 37 арк., відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на цій стадії кримінального провадження визнані речовими доказами з огляду на наявність у них відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також збереження на собі слідів кримінального правопорушення.

Колегія суддів наголошує, що в ході вирішення питання про арешт майна слід ураховувати стадію кримінального провадження. На стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів кримінально-протиправного діяння.

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання): стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. Вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст.ст.157, 163, ч.5 ст.234, 260 КПК України та інші), так і слідчими, прокурорами (ст.ст.134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, арешт майна на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу в кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Наведеного вище стандарту стороною обвинувачення дотримано й колегія суддів погоджується з висновком органу досудового розслідування про існування на цій стадії провадження обґрунтованої підозри щодо вчинення розслідуваного кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що утворює підставу для застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження.

Окрім того, до завдань слідчого судді/суду на цьому етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного вище кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані слідчому судді/суду матеріали є достатніми для застосування в рамках кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Арешт майна ж із підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Значення має те, що речові докази є незамінними, оскільки створюються самою подією й обстановкою вчиненого кримінального правопорушення, а тому їх втрата або суттєве пошкодження призводить до неможливості відтворення речового доказу, адже неможливим є повернення в минуле, коли він формувався.

Зважаючи на викладене вище, вид речових доказів, у зв`язку із обставинами розслідуваного провадження та наявністю визначених у абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризиків відчуження, приховування і знищення названих вище матеріальних об`єктів, які мають бути збережені без зміни попереднього стану, то їх зберігання на цій стадії провадження не у визначений слідчим суддею спосіб (у розпорядженні сторони обвинувачення, тобто шляхом позблавлення права на відчуження, розпорядження і використання майна) не гарантуватиме в повній мірі збереження доказових властивостей і достовірність даних, що вони містять. Ненакладення таким чином арешту на вилучене майно може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з ним ряду слідчих, процесуальних дій, подальших експертних досліджень (зокрема, комп`ютерних, технічних експертиз) для виконання органом досудового розслідування завдань, передбачених ст.2 КПК України, з урахуванням обставин, які підлягають доказуванню в розслідуваній справі. Тому доводи апелянта про необхідність повернення на цій стадії провадження вилучених у ході обшуку матеріальних об`єктів є необґрунтованими й передчасними. Окрім того, оскільки на вилучені матеріальні об`єкти арешт накладається з підстав їх відповідності критеріям, визначеним у ст.98 КК України (в тому числі, за критерієм збереження на собі слідів кримінального правопорушення), та у зв`язку з необхідністю проведення з ними експертиз, то порушення вимог ч.2 ст.168, ч.3 ст.170 КПК України є відсутніми, що спростовує доводи представників і в цій частині.

Колегія суддів ураховує наслідки арешту майна для його власників, володільців і водночас те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або повним позбавленням таких прав. Разом з тим, із огляду на те, що такий захід є тимчасовим, наведені вище обмеження є розумними і співмірними, зважаючи на завдання кримінального провадження. А, отже, в цьому конкретному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб із метою виконання завдань кримінального провадження, а ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним.

Аргументи апелянтів про те, що в порушення вимог КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи звернувся слідчий, а не прокурор, колегія суддів уважає безпідставними.

Так, у силу ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Тобто зазначена вище норма містить чіткий перелік суб`єктів, які мають право подати до слідчого судді клопотання про накладення арешту на майно, та нею прямо передбачено, що слідчий, за наявності погодження прокурора, наділений таким правом і відповідно за означених умов є належною процесуальною особою для звернення із клопотанням про арешт майна.

У той же час, ст.64-2 КПК України є нормою-дефінцією, яка визначає лише права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її завданням не є встановлення диференційованого порядку звернення з клопотанням про накладення арешту на майно в порівнянні з приписами названої вище ч.1 ст.171 КПК України.

У цьому провадженні з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий СУ ГУНП у Полтавській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , через це клопотання про накладення арешту на майно подано з дотриманням вимог ч.1 ст.171 КПК України, складене й погоджене уповноваженими особами (а.с.п.1-3).

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , у яких ставиться під сумнів повноважність слідчого ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_6 в ході ініціювання ними питання про накладення арешту, не знайшли свого підтвердження та спростовуються змістом постанови заступника начальника ГУ начальника СУ ГУНП у Полтавській області від 06 серпня 2024 року про призначення слідчого ОСОБА_10 старшим групи слідчих у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2024 року за №0000764, та постанови заступника керівника Полтавської обласної прокуратури від 06 серпня 2024 року, на підставі якої прокурора ОСОБА_6 призначено старшим групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні (т.1 а.к.п.).

Помилкове ж зазначення слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі про те, що слідчий подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності та просив задовольнити клопотання, не є тим істотним порушенням вимог КПК України, не впливає на права та інтереси власників, володільців майна і не спростовує правильність висновків слідчого судді з урахуванням також того факту, що сторона обвинувачення не заявляла про порушення її прав унаслідок наявності цієї вказівки в ухвалі слідчого судді. Усупереч твердженням апелянта, перевіркою матеріалів провадження не встановлено жодних даних про висловлення стороною обвинувачення позиції про непідтримання поданого нею клопотання, відмови від нього чи неактуальності ініційованого нею ж заходу забезпечення кримінального провадження. Навпаки, в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор із посиланням на відповідні матеріали кримінального провадження з метою спростування доводів апеляційної скарги просив залишити ухвалу слідчого судді без зміни. При цьому, в прохальній частині клопотанні слідчого чітко викладено вимогу про накладення арешту на перераховане в клопотанні майно.

Що стосується тверджень апелянтів про здійснення слідчим суддею розгляду клопотання без повідомлення та участі власників майна, їх представників, то вони мали можливість викласти, в тому числі в апеляційних скаргах доводи щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно та необхідності відмови в задоволенні клопотання слідчого, навести свої пояснення по справі та ними й було реалізовано надані КПК України права учасника провадження в ході провадження в суді апеляційної інстанції в спосіб, у який вони вважали за необхідне, в тому числі з наведенням адвокатами тверджень на підтримку апеляційних скарг у судовому засіданні апеляційної інстанції. Колегія суддів також ураховує, що доводи в цій частині не спростовують факт доведеності стороною обвинувачення наявності підстав і необхідності вжиття ініційованого заходу у вигляді арешту майна за результатами розгляду провадження, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого, а тому в контексті наведеного вище не є належними та виправданими, отже й достатніми, зазначені апелянтами обставини для скасування оскаржуваної ухвали. Таким чином, у будь-якому випадку унеможливлено досягнення того правового результату, про який порушується питання представниками власників майна - відмови в задоволенні клопотання про арешт майна. Разом з цим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «resjudicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким сторона не повинна домагатися перегляду рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає його власнику, володільцю чи представнику власника, володільця майна звернутись до слідчого судді, суду з клопотанням за правилами ст.174 КПК України, згідно з якими арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , у інтересах ОСОБА_9 , та адвоката ОСОБА_8 , у інтересах ТОВ «Інвестгаз-2018», залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 10 жовтня 2024 року про арешт майна без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4