Справа № 487/2435/25
Провадження № 1-кс/487/2209/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000502 від 11.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про арешт майна

встановив:

14.04.2025 прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000502 від 11.04.2025 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вантажним автомобілем «МАЗ 533702», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого є ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, проживає заадресою: АДРЕСА_1 (т: НОМЕР_2 ), який у ході проведення огляду місця ДТП виявлено та вилучено.

Накладення арешту прокурор обґрунтовує необхідністю збереження зазначених речей, як речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, в клопотанні зазначала про можливість розгляду клопотання без її участі.

На підставі ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000502 від 11.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.04.2025 приблизно о 05:30 годині в місті Миколаєві по вулиці Лазурній в районі будинку 40, сталась дорожньо-транспортна пригода (виїзд за межі проїзної частини), за участю спеціального вантажного автомобіля - сміттєвоза «МАЗ 533702», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався по вулиці Лазурній в напрямку будинку 52 на заокругленні не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини праворуч з подальшим контактуванням з нерухомим об`єктом у вигляді електроопори. В результаті ДТП пасажир вантажного автомобіля «МАЗ 533702», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, з якими каретою швидкої медичної допомоги був госпіталізований до лікарні.

11.04.2025, у ході проведення огляду місця ДТП виявлено та вилучено вантажний автомобіль «МАЗ 533702», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого є ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (т: НОМЕР_2 ).

11.04.2025 вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Даний автомобіль необхідний для подальшого проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій та судових експертиз, має значення речового доказу, що має істотне та доказове значення для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні, а також займає тривалий час.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурорм доведено, що транспортний засіб, вилучений в ході проведення огляду місця ДТП, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використаний у якості доказу у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вантажним автомобілем «МАЗ 533702», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого є ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1