Справа № 372/2868/21 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2988/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 з доповненнями та прокурора Офісу Генерального прокурора на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2025 року оголошено міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 127, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч 3 ст. 209 КК України, застосовано до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування та зупинено судове провадження до його розшуку.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суд вказав про існування ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаних ризиків. Також вказав про наявність підстав для оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук та зупинення судового провадження до його розшуку.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 указано на незаконність ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив про відсутність підстав для оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук, відновлення та зупинення судового провадження, а також розгляду клопотання прокурора в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Крім цього, захисник вказав про недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки сам лише факт перетинання державного кордону України та перебування за межами держави не доводить існування ризику переховування від суду, а відповідно до практики ЄСПЛ сама лише тяжкість покарання не є достатньою підставою для встановлення ризику втечі, який має оцінюватися разом у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її місцем проживання, моральністю, майновим станом, родом занять, сімейними зв`язками, усіма видами зв`язку з країною тощо. Захисник вважає, що посилання суду на те, що обвинувачений перетнув державний кордон завдяки зв`язкам з правоохоронними органами та службовими особами інших держав є безпідставним, оскільки суд не досліджував документи на підставі яких він виїхав, відтак стверджувати про таке не може. Також захисник вважає необґрунтованим існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, адже доказів на підтвердження таких дій обвинуваченим суду надано не було, а останній навпаки підтверджує бажання забезпечити швидкий розгляд справи своїми діями, однак суд безпідставно зупиняє судове провадження та оголошує обвинуваченого в розшук, а ті неявки, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, вже враховані судом як підстави для національного розшуку і повторному врахуванню не підлягають, більше того, під час зупинення судового провадження процесуальні строки не спливають, а тому посилання прокурора на затягування судового розгляду є некоректним. Додатково захисник звернув увагу на те, що суд одразу застосував на 60 діб запобіжний захід у виді тримання під вартою, що не передбачено ч. 6 ст. 193 КПК України, тобто вийшов за межі клопотання прокурора, при цьому визначивши його в межах строку досудового розслідування, яке вже закінчено, оскільки обвинувальний акт перебуває на розгляді суду, а тому також є незрозумілим визначення в ухвалі суду право підозрюваного оскаржити судове рішення. Відтак просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В апеляційній скарзі прокурора вказано про незаконність оскаржуваної ухвали суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України суд повинен був обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою та після затримання особи та доставки його до місця кримінального провадження розглянути питання щодо застосування щодо нього запобіжного заходу з визначеним строком його тримання під вартою, однак суд в порушення вказаного відразу застосував до обвинуваченого запобіжний захід та визначив його на строк 60 діб в межах строку досудового розслідування, тоді як згідно з нормами ч. 4 ст. 197 КПК України строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу не зазначається. Також вказав про помилкове визначення в резолютивній частині ухвали процесуального статусу ОСОБА_8 як підозрюваного, адже після направлення 02.08.2021 року обвинувального акту до суду він набув статусу обвинуваченого. Просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити та оголосити міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_8 , обрати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, роз`яснити положення ч. 6 ст. 193 КПК України, зупинити судове провадження до його розшуку та визначити осіб, відповідальних за виконання та контроль цієї ухвали.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , прокурор просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення з підстав її необґрунтованості. Вказав, що проведення розшукових заходів на території України було неефективним у зв`язку з перебуванням обвинуваченого за кордоном, а тому відновлення судового провадження, оголошення його в міжнародний розшук та зупинення судового провадження відповідає вимогам закону та є необхідним для вчинення процесуальних дій. Зокрема, у суду були всі підстави для оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук, оскільки він ухиляється від суду, що підтверджується неодноразовими неявками в судові засідання, оголошенням його в національний розшук, застосуванням до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та невиконанням покладених на нього обов`язків, перебуванням за межами території України. Крім цього, прокурор звернув увагу на те, що обвинувачений був відсутній в залі суду, як того вимагають положення ч. 6 ст. 193 КПК України, а тому ухвала суду в частині розгляду клопотання прокурора в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України є повністю обґрунтованою, а доводи захисника в цій частині є безпідставними. Також вказав, що висновки суду про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується матеріалами судового провадження, з яких вбачається, що обвинувачений дійсно ухиляється від суду та перешкоджає кримінальному провадженню.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; пояснення обвинуваченого та його захисника, які подану захисником апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук, тобто положеннями вказаної норми передбачена спеціальна процедура про обрання запобіжного заходу, яка відрізняється від загального правила, згідно з яким розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника.

Розглядаючи питання щодо правомірності ухвали Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2025 року, колегія суддів в першу чергу звертає увагу на те, що в суді першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора обвинувачений ОСОБА_8 був допущений до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, що, на думку суду першої інстанції, створювало передумови для більш повного забезпечення йому можливостей для реалізації права на захист та відповідає принципам верховенства права, змагальності сторін та диспозитивності кримінального судочинства.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що участь обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не свідчить про неможливість розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ч. 6 ст. 193 КПК України, як про це стверджує захисник, оскільки статтею 336 КПК України, яка регламентує порядок проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження, передбачене право, а не обов`язок суду здійснювати судове провадження у режимі відеоконференції, а тому не виключається, що подальшу участь обвинуваченого через систему ВКЗ суд не допустить.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, тобто прокурора, обвинувачених, захисників, крім випадків, передбачених цим Кодексом, що є необхідним, в першу чергу, задля забезпечення прав самого обвинуваченого, адже в процесі судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції виникає необхідність вручення процесуальних документів, здійснення тих чи інших процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень, що в умовах проведення відеоконференції забезпечити належним чином неможливо, а це в свою чергу не сприятиме швидкому, всебічному та повному розгляду справи в розумні строки та виконанню всіх завдань кримінального провадження.

За таких обставин, доводи захисника про відсутність правових підстав для розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України з огляду на присутність обвинуваченого в судовому засіданні в режимі ВКЗ, колегія суддів вважає помилковими і зазначає, що неодноразові неявки обвинуваченого ОСОБА_8 в судові засідання, оголошення його в розшук на території України, не доставлення його до зали суду, відсутність обвинуваченого на території України у зв`язку з його перебуванням за кордоном, що не оспорюється учасниками кримінального провадження, в цьому випадку, є тими обставинами, які свідчать про відсутність обвинуваченого та можливість розгляду щодо нього клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу в розумінні ч. 6 ст. 193 КПК України.

Твердження захисника про відсутність підстав для оголошення обвинуваченого ОСОБА_8 в міжнародний розшук, оскільки відсутні будь-які докази його ухилення від явки до суду, колегія суддів також вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами судового провадження. Зокрема, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано захисником в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 в судові засідання не з`являвся,у зв`язку з чим судом застосовувались приводи та 15.02.2022 року було накладено грошове стягнення, у період з 09.12.2022 до 27.02.2023 року обвинувачений ОСОБА_8 переховувався від суду та перебував в розшуку, на виконання якого заведено розшукову справу, 12.04.2023 року після його розшуку судом застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього таких обов`язків як прибувати за викликом суду, не відлучатися із м. Києва без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, термін дії яких востаннє був продовжений до 27.09.2023 року. При цьому, вирішити питання щодо подальшого продовження строку дії покладених на обвинуваченогообов`язків суду не вдалося через неявку обвинуваченого, який в подальшому вдруге був оголошений в розшук, про що заведено розшукову справу, згідно з якою обвинувачений 19.08.2023 року, тобто в період дії покладених на нього обов`язків, перетнув державний кордон України у пункті пропуску «Старокозаче», вибув до Молдови і на цей час в Україну не повернувся. Крім того, згідно з повідомленнями сторони захисту, обвинувачений ОСОБА_8 наразі перебуває у Республіці Австрія, тобто сторона захисту сама підтвердила те, що обвинувачений не перебуває на території України.

Наведені обставини у своїй сукупності, на думку колегії суддів, безумовно свідчать про доведеність факту ухилення ОСОБА_8 від суду та наявність підстав для оголошення особи в міжнародний розшук. При цьому, доводи захисника про недоведеність факту оголошення обвинуваченого ОСОБА_8 в міжнародний розшук з огляду на відсутність документів із бази даних Інтерполу, колегія суддів вважає помилковими, оскільки саме ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5).

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 , який,достеменно знаючи про існуюче кримінальне провадження щодо нього в Україні, виїхав за межі України без повідомлення компетентних органів про місце свого перебування в період дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, яким на нього покладено такий обов`язок, неодноразові неявки в судові засідання, оголошення в розшук, колегія суддів вважає такими, що спрямовані на свідоме переховування та ухилення від явки до суду, що безумовно свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім цього, колегія суддів вважає доведеним і ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки внаслідок свідомого неприбуття обвинуваченого в судове засідання та його бажання брати участь в розгляді кримінального провадження лише в умовах проведення відеоконференції на суд покладаються додаткові обов`язки, пов`язані з необхідністю забезпечення участі обвинуваченого в судовому засіданні, вирішенням питань забезпечення прав обвинуваченого, зокрема в частині необхідності належного вручення процесуальних документів, здійснення тих чи інших процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень за його участі, що затягує розгляд кримінального провадження, а отже не сприяє швидкому, всебічному та повному розгляду справи в розумні строки.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є правильними та такими, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, з належним дослідженням всіх матеріалів провадження та наведенням в ухвалі мотивів, з яких прийнято відповідне рішення.

Окремо колегія суддів вважає за необхідне зазначити, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності обвинуваченої особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно такої особи запобіжного заходу, адже, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Разом з цим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо некоректності резолютивної частини ухвали Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2025 року, якою до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також визначено установу, в якій він має утримуватися, а саме у ДУ «Київський слідчий ізолятор», що суперечить процедурі, визначеній ч. 6 ст. 193 КПК України, згідно з якою суд має обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою та після затримання особи та доставки його до місця кримінального провадження розглянути питання щодо застосування щодо нього запобіжного заходу з визначеним строком його тримання під вартою.

Крім цього, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції помилково визначив строк тримання обвинуваченого під вартою, а саме на 60 діб в межах строку досудового розслідування, який визначено рахувати з часу затримання, адже згідно з нормами ч. 4 ст. 197 КПК України строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу не зазначається, а оскільки досудове розслідування вказаного кримінального провадження закінчене, то визначити строк тримання обвинуваченого під вартою в межах строку досудового розслідування суд також не може. Колегія суддів також вважає хибним визначення в резолютивній частині ухвали процесуального статусу ОСОБА_8 як підозрюваного, адже після направлення 02.08.2021 року обвинувального акту до суду він набув статусу обвинуваченого.

Враховуючи, що резолютивна частина ухвали Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2025 року не відповідає вимогам, передбаченим кримінальним процесуальним законом, що перешкоджає її належному виконанню, то така ухвала не може вважатися законною, оскільки вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для її скасування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 з доповненнями залишити без задоволення з підстав її необґрунтованості, аапеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора задовольнити та ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2025 рокускасувати, постановивши нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити і оголосити міжнародний розшукОСОБА_8 , обрати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, роз`яснити положення ч. 6 ст. 193 КПК України, зупинити судове провадження до його розшуку та визначити осіб, відповідальних за виконання та контроль цієї ухвали.

Керуючись ст.ст. ч. 6 ст. 193, 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 з доповненнями залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2025 рокускасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити.

Оголосити міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сімферополь Автономної Республіки Крим, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Обрати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сімферополь Автономної Республіки Крим, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 127, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч 3 ст. 209 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Зупинити судове провадження у кримінальному провадженні № 0000220 до розшуку обвинуваченого ОСОБА_8 .

У випадку встановлення місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_8 негайно повідомити Обухівський районний суд Київської області.

Виконання ухвали доручити Обухівському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції у Київській області.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору у кримінальному провадженні № 0000220.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку та строки, передбачені законом.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4