Справа № 461/9546/24
Провадження № 1-кс/461/7515/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області майор поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острів Самбірського району Львівської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та який підозрюється:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ОВС ВРЗСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001189, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 01.12.2024, приблизно 17:40 год., водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito 109CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним, відповідно до дії дорожніх знаків, в с. Нижнє Самбірського району Львівської області, навпроти кладовища с. Острів Самбірського району Львівської області, в напрямку до с. Луки Самбірського району Львівської області, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Розділу 1 п.п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), п. 1.10 в частині визначення термінів («дорожня обстановка», «небезпека для руху»), Розділу 2 п.п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), 2.3 д) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), 2.9.а) (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції); Розділу 12 п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) та 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.), які виразилися в тому, що він керуючи автомобілем, своїми діями створив небезпеку для руху, що загрожувало життю та здоров`ю громадян, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, своїми односторонніми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а саме керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись з перевищення допустимої в межах населеного пункту швидкістю руху, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити в межах смуги руху пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які йшли правим краєм проїзної частини в попутному з автомобілем напрямку, та не вживши своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив наїзд на вказаних пішоходів.

У результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 , пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, перелом грудного відділу хребта з розривом спинного мозку, від яких померла на місці пригоди, а пішохід ОСОБА_8 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи, в/суглобовий перелом вінцевого паростку лівої ліктьової кістки без зміщення кісткових фрагментів, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості по ознаці довготривалості розладу здоров`я. Таким чином, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть неповнолітнього ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть ОСОБА_7 та середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

05.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Острів Самбірського району Львівської області, українець, громадянин України, який працює вчителем музичного мистецтва у гімназії с. Чернихів Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, із вищою освітою, одружений, який має на утриманні трьох дітей, раніше не судимий, не адвокат та не депутат, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними, на даний час, у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця пригоди від 01.12.2024 та додатками до нього, висновком медичного огляду на стан сп`яніння № 613 від 01.12.2024, лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 № 157/24 від 02.12.2024, висновком судово-медичної експертизи № 180/24 від 04.12.2024, протоколами слідчих експериментів від 03.12.2024, тощо.

Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років; у результаті його дій, які виразилися в грубому порушенні Правил дорожнього руху України настали тяжкі наслідки у вигляді смерті особи; об`єктивна сторона злочину виразилась у грубому порушені ним правил дорожнього руху; потерпілій стороні завдана непоправна шкода у вигляді смерті близької людини, шкода на даний час не відшкодована, а тому при наявності кваліфікованого захисника, обвинувачений усвідомлює суворість покарання, яке йому буде призначене за умови доведеності його вини.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з вище викладеним, а також з огляду на необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальне правопорушення, його значну суспільну небезпеку, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що згідно з п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, загибель потерпілого є підставою для не визначення розміру застави у кримінальному провадженні, вбачається необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зважаючи на особу обвинуваченого, запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, наведених у ньому, просили таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили щодо клопотання, вважають, що орган досудового розслідування не довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та просили у разі обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави. Додатково зазначили, що підозрюваний є раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки: одружений та має на утриманні трьох малолітніх дітей, має постійне місце проживання та місце роботи. На підтвердження своїх доводів надали суду клопотання-звернення педагогічного колективу Чернихівської гімназії, де працює підозрюваний, у якому колектив просить обрати ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки на теперішній час замінити вчителя музичного мистецтва ОСОБА_5 іншим вчителем немає можливості. Також у клопотанні-зверненні, з-поміж іншого, вказано, що ОСОБА_5 добросовісно відноситься до своїх обов`язків вчителя, постійно працює над підвищенням свого професійного рівня та бере активну участь у громадському житті села. Також надали суду характеристики за місцем проживання та місцем роботи підозрюваного, відповідно до яких останній характеризується позитивно. Зазначає, що у підозрюваного є батько-інвалід 2-ї групи, на підтвердження чого надали відповідне посвідчення. Окрім цього, надали суду заяви від потерпілих у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які просять не обирати підозрюваному запобіжний захід, пов`язаний з триманням під вартою. Вказані документи слідча суддя долучила до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001189, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України.

05.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Острів Самбірського району Львівської області, українець, громадянин України, який працює вчителем музичного мистецтва у гімназії с. Чернихів Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, із вищою освітою, одружений, який має на утриманні трьох дітей, раніше не судимий, не адвокат та не депутат, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо мети, підстав та необхідності застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слід зазначити таке.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідча суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у клопотанні, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними, на даний час, у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця пригоди від 01.12.2024 та додатками до нього, висновком медичного огляду на стан сп`яніння № 613 від 01.12.2024, лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 № 157/24 від 02.12.2024, висновком судово-медичної експертизи № 180/24 від 04.12.2024, протоколами слідчих експериментів від 03.12.2024 тощо.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на теперішній час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 зі вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності у діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оцінюючи особу підозрюваного, слідча суддя приходить до переконання у наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема:

1) п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від п`яти до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Водночас суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

2) п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. На даний час кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, зокрема призначаються відповідні експертизи, встановлюються свідки правопорушення та вирішується питання щодо залучення потерпілих, з числа близьких родичів загиблої. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідча суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого є обґрунтованим, прокурор у судовому засіданні довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо застави, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Прокурор та слідчий просять не визначати розмір застави.

Право не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід є правом, а не обов`язком суду.

Слідча суддя не встановила обставини для відмови у задоволенні клопотання, оскільки запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам, але суд вважає за необхідне визначити розмір застави як альтернативний захід.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення яких, відповідно до ч. 3 ст. 286-1 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років.

Частина 5 ст. 182 КПК України визначає, що до особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається застава у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що підозрюваний є підозрюваний є раніше не судимий, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки: одружений та має на утриманні трьох малолітніх дітей, приходжу до висновку, що ОСОБА_5 , слід визначити заставу у якості альтернативного заходу.

При визначенні розміру застави, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, характер та обставини вчинення злочинів, тому заставу слід встановити у максимальному розмірі, який становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242240,00 гривень.

Цей розмір застави слідча суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідча суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідча суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» строком на 60 діб, тобто до 02 лютого 2025 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у встановленому в цій ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Про внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, до 05.02.2025:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 06.12.2024 о 09:30 год.

Слідча суддя ОСОБА_12