Справа № 462/2277/25
провадження 1-кс/462/552/25
У Х В А Л А

03 квітня 2025 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0000300 від 23.03.2024 року,

встановив:

ОСОБА_3 01.04.2025 року звернулася до суду зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, на постанову слідчого СВ Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0000300 від 23.03.2024 року. В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що дізнавачем не проведено всіх необхідних слідчих дій і не встановлено дійсних обставин події, не дано їм належної правової оцінки. Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки така прийнята без всебічного, повного, неупередженого та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Однак, скаржник у судове засідання для розгляду скарги, яке було призначене на 03.04.2025 року, не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду скарги, при цьому подала заяву про розгляд скарги за її відсутності, а відтак, з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя, слідчий суддя вважав за можливе розглянути скаргу без її участі.

Слідчий СВ відділу поліції №1 ЛРУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилася, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу і матеріали, долучені до неї, а також матеріали кримінального провадження №0000300, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

При розгляді скарги встановлено, що СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області (слідчий ОСОБА_4 ) здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000300 від 23.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, за фактом того, що 22.03.2024 року до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла ухвала слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 №462/2312/24 від 21.03.2024 року, на підставі якої зобов`язано ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області вжити заходи щодо внесення уповноваженою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення (кримінальні правопорушення) за повідомленням ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 20.02.2024 року (ІТС ІПНП № 2750 від 21.02.2024 року).

Постановою слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 31.12.2024ь року дане кримінальне провадження закрито у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Зобов?язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.284 КПК України слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Перевірка обставин події, викладених в заяві про кримінальне правопорушення, здійснюється слідчим, дізнавачем за допомогою процесуальних дій, у порядок і спосіб, передбачених розділом ІІІ КПК України.

Згідно з ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Як зазначено у ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтями 215, 223 КПК України передбачено, що досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання в порядку, передбаченому цим Кодексом. Закон передбачає проведення таких слідчих дій: а) допит, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб (статті 224-226 КПК); б) пред`явлення для впізнання: особи (ст. 228 КПК), речей (ст. 229 КПК), трупа (ст. 230 КПК); в) обшук (статті 233-236 КПК); г) огляд: місцевості, приміщень, речей та документів (ст. 237 КПК), трупа (ст. 238 КПК), огляд трупа, пов`язаний з ексгумацією (ст. 239 КПК): д) слідчий експеримент (ст. 240 КПК); е) освідування особи (ст. 241 КПК); є) залучення експерта та проведення експертизи (статті 242-243 КПК).

Згідно вимог ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В ст.284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об?єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

В оскаржуваній постанові підставою для закриття кримінального провадження слідчий зазначила п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення передбачено наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) кримінального правопорушення. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, які фактичні обставини встановлені досудовим слідством, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.

Однак, в оскаржуваній постанові слідчим ОСОБА_4 не вказано, які обставини встановлено, не дано оцінки кожному доказу і сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів, натомість констатовано наявності певних доказів, після чого слідчий без будь-якого аналізу таких і обґрунтування формально робить висновок про те, що відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.194 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження №0000300 вбачається, що 20.02.2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області із повідомленням, яке містить виклад обставин, що, на думку заявників, свідчать про вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.127, 188-1, 189, 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 21.03.2024 року скаргу ОСОБА_3 задоволено, зобов`язано ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області вжити заходи щодо внесення уповноваженою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення (кримінальні правопорушення) за повідомленням ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 20.02.2024 року (ІТС ІПНП № 2750 від 21.02.2024 року).

Проте, слідчим під час досудового розслідування не допитано іншого заявника ОСОБА_5 , а ОСОБА_3 допитано як свідка, що не відповідає її процесуальному статусу.

Відповідно до ч.1-3 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно з ч.2 ст.56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право: 1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; 2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 3) подавати докази на підтвердження своєї заяви.

У контексті наведеного слід зауважити, що КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування, слідчих приймати процесуальне рішення про визнання особи, яка звернулася із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, потерпілою, оскільки згідно з ч.2 ст.55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в такої особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження №0000300 вбачається, що ОСОБА_3 є заявником у даному провадженні та, оскільки звернулася разом із ОСОБА_5 із заявою про вчинення відносно них кримінальних правопорушень, в силу ч.2 ст.55 КПК України є також потерпілою у цьому провадженні.

Відтак, враховуючи наведене, вважаю, що слідчий прийшов до передчасного висновку, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, оскільки, з огляду на вказану неповноту розслідування і неналежну оцінку доказів, нею не могли бути об`єктивно встановлені дійсні обставини події.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено неповноту проведення слідчим досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000300, а саме, ним не встановлено всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на прийняття рішення у кримінальному провадженні, не оцінено, в порушення ст.94 КПК України, кожного доказу та не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблені висновки про те, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення.

Оскільки під час кримінального провадження слідчим не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, не надана їм належна правова оцінка, то її постанова від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження винесена передчасно, не може вважатися законною і підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 7, 9, 94, 303-307, 309 КПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0000300 від 23.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

Витребувані матеріали кримінального провадження №0000300 направити у СВ Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1