465/9235/23
1-кп/465/184/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0000790 від 05.09.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, студента, раніше не судженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

в с т а н о в и в:

У Франківському районному суді м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № № 0000790 від 05.09.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 04 вересня 2023 року близько 12 години 20 хвилин, керуючи автомобілем марки «Ford Fusion» р.н. НОМЕР_1 та здійснюючи на регульованому перехресті вул. Тролейбусна - В. Великого зміну напрямку руху ліворуч з вул. Тролейбусна на вул. В. Великого у м. Львові на сигнал світлофора, що дозволяє рух транспортним засобам, всупереч ст.14 Закону України «Про дорожній рух» згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушила вимоги Р. 1 п. 1.5, 1.10; Р. 2 п. 2.3 б), д); Р. 10 п. 10.1; Р.12 п.12.3; Р. 16 п.16.2; Р. 18 п.18.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що водій під час керування технічно-справним транспортним засобом був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема маючи технічну можливість шляхом своєчасного гальмування автомобіля, не надав переваги у русі пішоходу, який переходив проїзну частину вул. В. Великого по регульованому пішохідному переходу, на яку повертав ОСОБА_6 , та який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, а саме: перелом грудного хребця, рівень Т7 та Т8, закрита травма хребта, лінійний перелом тіла Тн7, остистих відростків Тн2-9, лівих поперечних відростків L3, L4 із задовільним стоянням фрагментів, Франкель Е, дрібні садна обличчя та волосистої частини голови, які згідно з висновком експерта відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заявив клопотання звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, просив закрити кримінальне провадження, оскільки він примирився з потерплим. Просить клопотання його захисника задоволити.

Представник потерпілого у судовому засіданні підтримав клопотання захисника обвинуваченого, просить його задоволити та вказав, що в них також є клопотання про закриття кримінального провадження так як потерпілий дійсно примирились з обвинуваченим. Крім цього, просить позов потерпілого до обвинуваченого залишити без розгляду.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали справи та обговоривши заявлене клопотання, суд вважає, що клопотання про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою підлягає до задоволення з наступних підстав:

За змістом ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

В силу вимог ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до не тяжких необережних злочинів.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23.12.2005 року « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом положень ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні необережного нетяжкого злочину, раніше не суджений, з приводу даної події щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, примирився з потерпілим та повністю відшкодував завдану шкоду потерпілому, позитивно характеризується за місцем навчання та те, що за медичною допомогою до лікаря-психіатра КНП ЛОР «Львівської обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не звертався та на обліку в КНП ЛОР «Львівської обласний медичний центр превенції та терапії узалежність» не перебуває, суд вважає можливим згідно ст. 46 КК України та ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закрити, а ОСОБА_6 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягав на закриття провадження з підстави, передбаченої ст. 46 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 , який був визнаний цивільним позивачем у кримінальному провадженні, був заявлений цивільний позов до обвинуваченого, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, до якого з врахуванням уточнених вимог просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану внаслідок протиправних дій у розмірі 24 000 гривень та моральну шкоду, завдану внаслідок протиправних дій у розмірі 349 543,89 гривень.

Однак, в ході судового розгляду, представник потерпілого просив залишити вказаний цивільний позов без розгляду, оскільки відшкодовано заподіяну матеріальну та моральну шкоду обвинуваченим.

Крім цього, нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

В той же час, слід також врахувати, що згідно п. 7 постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03,1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд дійшов до висновку, що цивільний позов не підлягає також розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Виходячи із зазначеного, суд не вбачає за можливе за таких обставин розглянути цивільний позов, а тому залишає його без розгляду.

Запобіжний захід не обирався.

Скасувати повністю дію ухвали про арешт на майна.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

17.06.2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 598/1781/17 ухвалила рішення, в якому констатувала можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Також слід зазначити, що закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

У відповідності до постанови Касаційного кримінального суду Верховного суду від 29 вересня 2021 року (справа №342/1560/20), зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Підстава для закриття провадження не реабілітує ОСОБА_6 і не звільняє його від процесуальних витрат за проведення експертиз, без яких і саме примирення та звільнення від кримінальної відповідальності не було б можливим.

Відтак, процесуальні витрати по справі за проведення експертиз на загальну суму 8 365гривень підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 100, 126, 174, 284, 285, 286, 372, 376 КПК України, ст.ст. 44, 46 КК України -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК Україниу зв`язку з примиренням його з потерпілими на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000790 від 05.09.2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрити.

Скасувати повністю дію ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова про арешт майна від 06.09.2023 року у справі № 465/6960/23, провадження №1-кс/465/1293/23.

Речовий доказ по справі, а саме автомобіль марки «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим власнику, в якого такий знаходиться на зберіганні.

Речовий доказ по справі, а саме 1 диск DVD-R диск, круглої форми, на якому містяться відеоспостереження залишити в матеріалах даного кримінального провадження;

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Витрати пов`язані із залученням експертів у зв`язку з проведенням експертиз на загальну суму 8 365гривень стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 08 серпня 2024 року о 08:45 годині.

Суддя ОСОБА_1