ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №553/3360/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/883/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 січня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нова-Парафієвка Кигичівського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 6 років позбавлення волі.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, ОСОБА_8 , 19.02.2022 приблизно о 03:20 годині, знаходячись на першому поверсі спільного коридору за адресою: АДРЕСА_3 , де останній тимчасово винаймав кімнату зі своїм товаришем ОСОБА_9 , в ході конфлікту, який раптово виник на ґрунті та з мотивів особистих неприязних відносин з останнім, реалізуючи свій злочинний намір та мету, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, взявши в праву руку кухонний ніж, який знаходився в кімнаті, підійшов до ОСОБА_9 , та, стоячи навпроти останнього обличчям до обличчя, на відстані витягнутої руки, наніс один удар ножем в область живота ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого до черевної порожнини колото-різаного поранення, що ушкодило шкіру, ПЖК, м`язи й петлі тонкого кишківнику, що, відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, тим самим ОСОБА_8 умисно спричинив ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, посилається на суворість призначеного йому покарання. Відзначив, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся; має неповнолітню дитину та родину, з якою проживав разом. Просить вирок суду змінити та призначити йому мінімальне покарання.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій, так само посилається на суворість призначеного обвинуваченому покарання та зазначає, що він визнав свою провину в повному обсязі, має родину, має неповнолітню дитину, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 мінімальне покарання.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційні скарги та просила їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не має судимості, за місцем мешкання характеризується негативно, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Що стосується твердження обвинуваченого про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття, то воно є безпідставним.

Згідно висновків Великої Палати Верховного суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, враховуючи відсутність докорів сумління і готовності нести кримінальну відповідальність, що виразилося у зверненні до суду із проханням пом`якшити покарання до мінімального розмірі свідчить про нещирість каяття обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Що стосується посилань сторони захисту на наявність у обвинуваченого неповнолітньої доньки, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначеного останньому покарання у мінімальних розмірах.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене покарання, за своїм розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення не вбачає.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: