Справа № 396/44/16-к
Номер провадження 1-кп/404/209/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №000176 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, громадянина України, без освіти, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.185 ККУкраїни,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

захисника ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з обвинувальним актом:

1. Так маючи корисливий намір на таємне заволодіння майном мешканця АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 30.11.2014, запропонував ОСОБА_15 спільно таємно заволодіти качиним пір`ям предметом заготівельної діяльності ОСОБА_11 , як приватного підприємця, з метою подальшого продажу пір`я й використання виручених грошових коштів на свої потреби.

Спонукаємий корисливим мотивом, ОСОБА_15 , на дану пропозицію ОСОБА_3 надав свою згоду, попередньо вступивши, тим самим, з ним у злочинну змову спрямовану на спільне, протиправне таємне заволодіння майном ОСОБА_11 .

З метою реалізації злочинного наміру ОСОБА_3 й ОСОБА_15 , діючи спільно й узгоджено, вчинили наступні протиправні дії.

Так, обравши датою скоєння злочину ніч на 01.12.2014 р., ОСОБА_15 й ОСОБА_3 на автомобілі ВАЗ 21099 д.р.н. НОМЕР_1 , який належить останньому, біля 22 години прибули в с. Костянтинівку Новомиргородського району, де згідно попередньої домовленості, ОСОБА_3 залишився в автомобілі, а ОСОБА_15 підійшов до господарського приміщення домоволодіння ОСОБА_11 розташованого по

АДРЕСА_2 , як знаряддя, злочину надану йому ОСОБА_3 заздалегідь монтировку, ОСОБА_15 , зірвав навісний замок, проник всередину приміщення, звідки у 2 прийома, викрав 2 баули та 2 мішки з качиним пір`ям, зокрема сірого кольору у кількості 21 кг. вартістю 60 грн. за 1 кг. на суму 1260 грн. та білого кольору вагою 26 кг. вартістю 65 грн. за 1 кг. на суму 1690 грн., а всього пір`я вагою 47 кг. на суму 2450 грн., завдавши ОСОБА_11 матеріальні збитки на вказану суму.

Завантаживши викрадене пір`я до вказаного автомобіля, ОСОБА_3 й ОСОБА_15 залишили місце злочину.

Викрадене, таким чином, пір`я качине ОСОБА_3 й ОСОБА_15 , в подальшому, вказаним автомобілем доставили у м. Шполу Черкаської області, де реалізували невстановленій особі, а вирученими грошовими коштами у сумі 300 грн., розпорядилися на власний розсуд.

Вказаними діями, ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_15 та узгоджено з ОСОБА_16 , скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у інше приміщення, тобто ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В подальшому, на початку грудня 2014 р., на пропозицію свого знайомого ОСОБА_16 зайнятися протиправною діяльністю, спрямованою на систематичне вчинення вимагань належного громадянам майна, ОСОБА_3 , спонукаємий метою незаконного збагачення, надав свою згоду, вступивши, тим самим з ОСОБА_16 у злочинну змову.

У свою чергу ОСОБА_16 , який на той час відбував покарання у Городищенській виправній колонії № 96 управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області згідно вироку Київського райсуду м. Харкова від 09.07.2012 за скоєні ним злочини, передбачені ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, належних висновків не зробив, а спонукаємий корисливим мотивом й метою незаконного збагачення, став на шлях систематичної злочинної діяльності у сфері охоронюваного законом права власності.

Обравши предметом цієї діяльності чуже майно в основному грошові кошти, а способом заволодіння ними протиправне, рішуче, конкретне примушування громадян щодо передачі їхнього майна на його користь шляхом висловлювання погроз заподіяти їм чи їхнім близьким родичам шкоди через застосування насильства, знищення ти пошкодження їхнього майна, та отримання, як результату, постійного, основного джерела доходу, ОСОБА_16 у листопаді 2014 року, став на шлях реалізації своїх протиправних намірів.

При цьому, усвідомлюючи неможливість досягнення ним одноособово вказаного злочинного результату в умовах примусової ізоляції, як особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у згаданій кримінально-виправній установі максимального рівня безпеки, ОСОБА_16 для здійснення свого злочинного наміру, обрав у якості спільників осіб, які перебуваючи на волі могли б здійснювати, згідно його вказівок, наданих в режимі мобільного телефонного зв`язку, активні узгоджені протиправні дії з реалізації майнових вимог шляхом особистих візуальних контактів з громадянами потенційними потерпілими.

З цією метою, ОСОБА_16 , наприкінці листопада 2014 року незаконно використовуючи мобільні засоби зв`язку, у телефонній розмові запропонував мешканцю АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та мешканцю АДРЕСА_3 своєму племіннику ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільну участь у здійсненні систематичних вимагань чужого майна як засобу незаконного отримання прибутку.Спонукаємі корисливим мотивом й метою незаконного збагачення ОСОБА_3 та ОСОБА_15 надали свою згоду на спільні, систематичні та довготривалі протиправні дії майнового характеру з погрозою вчинення насильства над потерпілими, їх близькими родичами, знищення їхнього майна, та фактичним його пошкодженням, вступивши тим самим з ОСОБА_16 та між собою у злочинну змову, спрямовану на протиправне заволодіння не належним їм майном шляхом систематичних його вимагань.З метою спільної безпосередньої реалізації, за його вказівками, ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , злочинних намірів, ОСОБА_16 , наказав останньому переїхати та поселитись за місцем проживання його дружини ОСОБА_17 АДРЕСА_4 .

Створивши, таким чином, злочинну групу із вказаних осіб, ОСОБА_16 , як ініціатор її створення й керівник, відпрацював схему реалізації майбутніх протиправних дії із вчинення вимагань, яка була узгоджена і схвалена всіма учасниками групи.

Даною схемою передбачалось:

-з урахуванням перебування ОСОБА_16 в умовах примусової ізоляції на території ВК-96, планувалося використання ним телефонного зв`язку зі спільниками через незаконно придбані мобільні телефони для надання їм відповідних вказівок з реалізації злочинних намірів та висловлювання особисто ним у телефонному режимі погроз громадянам, обраним у якості об`єктів посягання;

-доведення до свідомості громадян розуміння реальності погроз шляхом активних дій з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_15 . згідно вказівок ОСОБА_16 кидання каміння, пляшок із запальною сумішшю у вікна будинків, підпалами їхнього майна. При цьому вказані протиправні дії повинні здійснюватися ОСОБА_3 і ОСОБА_15 з метою залякування потерпілих аби таким чином забезпечити виконання пред`явлених ОСОБА_16 вимог в одних випадках до, а в інших після висловлювання погроз;

-отримання від громадян об`єктів посягання, які усвідомлювали реальність погроз, грошових коштів у забезпечення протиправно пред`явлених вимог, як на карткові банківські рахунки (№0653/UAH/1002/001, №390458) певних осіб, визначених і наданих ОСОБА_16 , з подальшим зняттям їх через банкомати у м. Новомиргород, так і ОСОБА_3 і ОСОБА_15 за його вказівкою особисто від потерпілих.

У ході вчинення покладених на ОСОБА_15 і ОСОБА_3 злочинних обов`язків, передбачалось використовувати належний останньому, на праві приватної власності, легковий автомобіль ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Отже у листопаді 2014 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_16 була створена і готова діяти злочинна група у складі 3-х осіб: його самого, як керівника, ОСОБА_3 й ОСОБА_15 , як виконавців, які попередньо домовилися про спільну, узгоджену, заздалегідь сплановану систематичну протиправну діяльність із вчинення вимагань чужого майна громадян, з метою незаконного отримання прибутку постійного і основного джерела доходу членів групи.

Дана група мала організатора і керівника в особі ОСОБА_16 , який здійснив підбір учасників групи й розподілив між ними злочинні обов`язки.

Створивши групу, ОСОБА_16 , як її організатор і керівник, у відповідності до розробленої і узгодженої всіма учасниками групи схеми протиправної діяльності із вчинення вимагань, взяв на себе наступні злочинні функції.

Так, перебуваючи в умовах примусової ізоляції на території ВК-96, незаконно використовуючи придбані за невстановлених обставин мобільні телефони, періодично їх змінюючи, ОСОБА_16 , у телефонному режимі, надавав ОСОБА_3 та ОСОБА_15 вказівки щодо виявлення ними на території м. Новомиргород й Новомиргородського району громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, та інших платоспроможних осіб, як об`єктів наступних посягань. З приводу використання ОСОБА_16 мобільного телефону в умовах відбування покарання прокуратурою Кіровоградської області готуються акти реагування за висновками службової перевірки в умовах ВК-96.

При надходженні по телефону від ОСОБА_3 й ОСОБА_15 інформації щодо таких осіб, ОСОБА_16 особисто телефонував обраним у якості об`єктів посягання громадянами безпосередньо на їхні мобільні телефони, або ж на мобільні телефони спільників, які за його вказівкою передавали потерпілим свої телефони.

Висуваючи, у ході телефонних розмов, громадянам за надуманих підстав вимоги передачі майна з погрозами вчинення над ними чи їх родичами насильства, пошкодження чи знищення їхнього майна, примушував до виконання пред`явлених вимог.

В свою чергу члени групи ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , з метою доведення до свідомості громадян розуміння реальності висловлених ОСОБА_16 погроз, за його вказівками, вчиняли протиправні дії із залякування потерпілих шляхом кидання пляшок із запальною сумішшю та каміння у вікна будинків, за місцем їх мешкання, підпалів вхідних дверей приміщень, належних їм магазинів, майстерень.

При цьому ОСОБА_3 , на виконання вказівок ОСОБА_16 забезпечував ОСОБА_15 посудом та бензином, а останній застосовував їх у якості пляшок із запальною сумішшю під час скоєння згаданих протиправних дій, виконуючи, тим самим свою роль у вчиненні злочинів.

Крім цього, ОСОБА_3 і ОСОБА_15 , через банкомати банківських установ у м. Новомиргороді, використовуючи платіжні картки осіб (№0653/UAH/1002/001, №390458), на які за вимогою ОСОБА_16 , потерпілими були перераховані грошові кошти предмет вимагання, від імені власників цих карток, не поінформувавши щодо намірів членів групи знімали грошові кошти, які в подальшому розпоряджались на власний розсуд.

Зазначені злочинні дії, направлені на досягнення єдиного злочинного результату, членами групи ОСОБА_3 , ОСОБА_15 та їх керівником ОСОБА_16 , планувалось здійснювати у відповідності до розробленої останнім і узгодженої усіма учасниками групи злочинної схеми, шляхом тотожних протиправних дій, які з самого початку охоплювались єдиним умислом учасників групи, були розраховані на тривалий, невизначений період часу, як один, продовжуваний злочин.

З урахуванням вищевикладених обставин створення злочинної групи, характеру запланованих протиправних дій, кількісних і якісних ознак, дана група являлася організованою, оскільки:

-являла собою стійке об`єднання з 3-х осіб: 2-х виконавців: ОСОБА_3 , ОСОБА_15 та організатора і керівника в особі ОСОБА_16 ;

-створена попередньо, з метою скоєння систематичних, тотожних,цілеспрямованих злочинних дій корисливого спрямування, які утворюють у своїй сукупності єдиний, особливо тяжкий злочин;

-наступна протиправна діяльність групи її учасниками була розрахована на тривалий, невизначений період часу і охоплювались з самого початку єдиним умислом, направленим на досягнення загального злочинногорезультату отримання прибутку основного і єдиного джерела доходу;

-здійсненню такої діяльності передувала попередня, узгоджена всіма учасниками групи домовленість на її здійснення, з розподілом, при цьому, між членами групи злочинних функцій у відповідності до розробленої організатором групи й узгодженої всіма її членами, схеми.

Досудовим розслідуванням зібрані докази злочинної діяльності членів організованої злочинної групи, які дають підстави для висунення кожному з них, зокрема ОСОБА_3 , як одному із виконавців у вчиненні, в період часу з 03.12.2014 по 10.01.2015 9 епізодів вимагань чужого майна.

2. Так, реалізовуючи злочинні наміри із вчинення вимагання грошових коштів у громадян, у відповідності до відпрацьованої ним злочинної схеми, ОСОБА_16 , на початку грудня 2014 року, по телефону отримав від ОСОБА_3 інформацію, щодо мешканця АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 , як фізичної особи, яка займається діяльністю із заготівлі сільськогосподарської продукції, а отже, має грошові кошти.

Обравши ОСОБА_11 об`єктом посягання, ОСОБА_16 , узгодив з членами групи ОСОБА_3 й ОСОБА_15 подальші злочинні дії, спрямовані на примушування ОСОБА_11 у вигляді погрози виконати вимогу передачі грошових коштів на користь його та членів очолюваної ним групи.

Виконуючи взяті на себе злочинні функції, незаконно використовуючи мобільний телефон з сім-картою за № НОМЕР_2 , ОСОБА_16 03.12.2014 біля 17 години зателефонував вказаній особі на її номер телефону НОМЕР_3 .

З метою протиправного, рішучого і конкретного спонукання ОСОБА_11 до передачі на користь членів групи грошових коштів, у грубій формі пред`явив вимогу надати йому 10000 грн.

Отримавши відмову ОСОБА_11 виконати дані протиправні вимоги, ОСОБА_16 , не висловлюючи прямих погроз на його адресу, заявив, що він, ОСОБА_11 ще пожалкує про це. Давши, тим самим, зрозуміти останньому небезпечність наслідків відмови від виконання пред`явленої майнової вимоги, ОСОБА_16 припинив розмову.

В подальшому, з метою доведення до свідомості потерпілого серйозність своїх намірів заволодіти його коштами, та небезпечність наслідків для ОСОБА_11 у разі відмови виконати пред`явлену вимогу, ОСОБА_16 , по телефону надав вказівку ОСОБА_3 разом з ОСОБА_15 знищити шляхом підпалу господарську споруду належну ОСОБА_11 , аби, таким чином, залякати його, домогтися виконання пред`явленої вимоги.

У виконання злочинної вказівки ОСОБА_16 , ОСОБА_3 й ОСОБА_15 , діючи узгоджено з ним та між собою, в ніч на 05.12.2014, знищили шляхом підпалу господарську будівлю «дровник», належний на праві власності ОСОБА_11 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, ОСОБА_3 надав ОСОБА_15 у пластиковій пляшці 600 гр. бензину, а той 05.12.2014 біля 1-ої години за вказаною адресою облив ним дерев`яну споруду «дровника» й підпалив, знищивши, таким чином, шляхом підпалу майно, належне ОСОБА_11 у результаті чого потерпілому була заподіяна матеріальна шкода у сумі 500 грн.

За вказаних обставин ОСОБА_3 , діючи спільно й узгоджено з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 у складі створеної і очолюваної останнім організованої групи, скоїв вимагання вимогу передачі чужого майна зі знищенням майна потерпілого вчинене організованою группою.

3. Продовжуючи злочинні дії спрямовані на вчинення чергового епізоду вимагання майна громадян, ОСОБА_16 , на початку грудня 2014 р., по телефону отримав від ОСОБА_3 інформацію щодо мешканця м. Новомиргорода ОСОБА_7 , як фізичної особи, яка займається діяльність із заготівлі металобрухту.

Обравши ОСОБА_7 об`єктом посягання, ОСОБА_16 узгодив з членами групи ОСОБА_3 й ОСОБА_15 подальші злочинні дії, спрямовані на примушування ОСОБА_7 у вигляді погроз виконати вимогу передачі грошових коштів на користь його та членів очолюваної ним групи.

Виконуючи взяті на себе злочинні функції, незаконно використовуючи мобільний телефон з сімкартою за № НОМЕР_4 , ОСОБА_16 , на початку грудня 2014 року, зателефонував вказаній особі на номер телефону НОМЕР_5 .

З метою протиправного, рішучого і конкретного спонукання ОСОБА_7 до передачі на користь членів групи грошових коштів, представившись надуманим ім`ям ОСОБА_18 , пред`явив вимогу надати йому 5000 грн. за те, що той, тобто ОСОБА_7 займається діяльністю із заготівлі металобрухту.

Отримавши відповідь ОСОБА_7 згідно якої у нього відсутня зазначена сума коштів, ОСОБА_16 , у грубій формі, заявив, що у випадку відмови надати гроші, його люди вночі з ним, ОСОБА_7 , розберуться.

Розраховуючи на розуміння ОСОБА_7 небезпечності наслідків відмови від майнової вимоги, ОСОБА_16 виключив телефон.

Продовжуючи протиправні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, ОСОБА_16 , в двадцятих числах грудня 2014 р., з того ж мобільного телефону, зателефонував ОСОБА_7 .

Видаючи себе за того ж ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , спонукаючи ОСОБА_7 до виконання раніше висунених йому вимог, доведення до свідомості останнього розуміння обов`язковості їх виконання, у рішучій категоричній формі заявив про необхідність передачі грошей чоловікові, який з`явиться за місцем мешкання ОСОБА_7 .

При цьому, узгодивши свої дії з членами групи ОСОБА_3 і ОСОБА_15 , ОСОБА_16 наказав їм отримати від ОСОБА_7 грошові кошти предмет вимагання.

У виконання злочинної вказівки ОСОБА_16 , ОСОБА_15 і ОСОБА_3 , на автомобілі ВАЗ 21099 д.р.н. НОМЕР_1 , який належить останньому, прибули за місцем мешкання ОСОБА_7 АДРЕСА_5 , якому ОСОБА_15 заявив, що він є людиною ОСОБА_19 і прийшов, щоб отримати гроші.

Впевнившись у ході телефонної розмови з ОСОБА_16 , який продовжив видавати себе за ОСОБА_19 , що ОСОБА_20 є тим чоловіком, який повинен забрати гроші у відповідності з висунутими до нього незаконними вимогами, ОСОБА_7 , розуміючи небезпечність наслідків відмови від їх виконання, передав ОСОБА_15 грошові кошти у сумі 1000 грн., після чого той, разом із ОСОБА_3 залишили місце злочину.

Не задовольнившись розміром отриманих у результаті реалізації протиправних вимог грошових коштів, ОСОБА_16 , продовжуючи узгоджені з членами групи незаконні дії з вимагання належного ОСОБА_7 майна, 03.01.2015 р., знову зателефонував останньому, та видаючи себе за того ж ОСОБА_19 , висунув чергову вимогу передачі грошових коштів.

Усвідомлюючи можливість заподіяння йому фізичної шкоди у разі невиконання пред`явлених йому протиправних вимог, ОСОБА_7 запропонував замість грошей надати наявний у нього металевий брухт, на що ОСОБА_16 погодився.

Відразу після розмови з ОСОБА_7 , ОСОБА_16 надав ОСОБА_3 і ОСОБА_15 вказівку по телефону отримати у ОСОБА_7 металевий брухт, реалізувавши, тим самим, вимогу щодо заволодіння чужим майном.

У виконання даної вказівки, ОСОБА_3 й ОСОБА_15 , діючи спільно, цього ж дня, за місцем мешкання потерпілого АДРЕСА_5 , заволоділи належним ОСОБА_7 металевим брухтом, вагою 640 кг, вартістю 1280 грн. за 1 кг на суму 2 грн.

Вказаний металобрухт, ОСОБА_3 і ОСОБА_15 , використовуючи автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. в ході слідства не встановлено, перевезли до пункту прийому металобрухту та реалізували за гроші у сумі 1000 грн.

Зазначеними узгодженими протиправними діями, ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 завдали ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 2280 грн.

За вказаних обставин, в період часу з початку грудня 2014 р. по 03.01.2015 р., ОСОБА_3 , діючи спільно й узгоджено з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 у складі створеної і очолюваної останнім організованої злочинної групи, скоїв черговий епізод вимагання вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене організованою групою.

4. З метою вчинення чергового епізоду протиправного вимагання чужого майна, ОСОБА_16 , 08.12.2014 р. по телефону отримав від ОСОБА_3 інформацію щодо мешканця м. Новомиргорода ОСОБА_8 , як підприємця, який займається діяльністю з виготовлення й встановлення могильних пам`ятників.

Обравши ОСОБА_8 об`єктом посягання, ОСОБА_16 узгодив з членами групи ОСОБА_3 й ОСОБА_15 подальші злочинні дії, спрямовані на примушування ОСОБА_8 у вигляді погроз, виконати вимогу передачі грошових коштів на користь його та членів очолюваної ним групи.

Виконуючи взяті на себе злочинні функції, незаконно використовуючи мобільний телефон з сімкартою за № НОМЕР_4 , ОСОБА_16 , 08.12.2014 р. біля 10 год., зателефонував вказаній особі на номер мобільного телефону НОМЕР_6 .

Під надуманим приводом, начебто, неякісного виготовлення і встановлення пам`ятника членам його родини, пред`явив протиправну вимогу надати йому 5000 грн. у якості грошової компенсації.

При цьому, з метою залякування ОСОБА_8 , примушування, таким чином, до передачі вказаної суми коштів, ОСОБА_16 , у грубій формі висловив погрози на його адресу знищити бізнес та спалити будинок у разі відмов виконати пред`явлені вимоги.

Цього ж дня, з метою доведення до свідомості потерпілого реальності погроз. ОСОБА_16 , по телефону, надав вказівку ОСОБА_3 разом з ОСОБА_15 вчинити протиправні дії із залякування ОСОБА_8 та його близьких родичів шляхом кидання пляшок із запальною сумішшю до будинку, де мешкає син потерпілого ОСОБА_21 , аби таким чином, забезпечити виконання пред`явленої вимоги.

У виконання злочинної вказівки ОСОБА_16 , ОСОБА_3 й ОСОБА_15 , встановивши місце проживання ОСОБА_21 будинок АДРЕСА_6 , діючи спільно й узгоджено з ОСОБА_16 , вчинили наступні протиправні дії.

Так, в ніч на 09.12.2014 р., ОСОБА_3 , надав ОСОБА_15 у скляній пляшці 500 гр. бензину, а останній, 08.12.2014 р. біля 23 год. 30 хв., прибувши за вказаною адресою, підпалив бензин та кинув пляшку з палаючою сумішшю до вхідних дверей будинку, пошкодивши їх при цьому, реалізувавши, таким чином, вказівку ОСОБА_16 , про що доповів ОСОБА_3 , а той по телефону ОСОБА_16 .

Отримавши від ОСОБА_3 повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_16 , продовжуючи узгоджені з членами групи злочинні дії, спрямовані на примушування потерпілого до виконання пред`явлених майнових вимог, цієї ж ночі, біля 24 год. 00 хв., зателефонував ОСОБА_8

Розраховуючи, що зазначеними протиправними діями достатньо залякав потерпілого, запитав «Усі живі, ну що будеш платити?», у черговий раз примушуючи, таким чином ОСОБА_8 до передачі на користь членів очолюваної ним групи, грошових коштів.

Враховуючи реальність погроз, побоюючись за життя та здоров`я своє й своїх рідних, ОСОБА_8 погодився виконати пред`явлені ОСОБА_16 майнові вимоги.

У їх виконання, ОСОБА_8 , наступного дня 9.12.2014 р., о 09 год. 53 хв. у Новомиргородському відділенні ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» перерахував на вказаний ОСОБА_16 по телефону номер банківської картки НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_22 дружини ОСОБА_16 , грошові кошти у сумі 5000 грн.

Зазначеними узгодженими протиправними діями, ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 завдали ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 5000 грн.

В подальшому, реалізовуючи злочинні наміри щодо заволодіння черговою сумою належних ОСОБА_8 грошових коштів, ОСОБА_16 , діючи узгоджено з ОСОБА_3 і ОСОБА_15 незаконно використовуючи мобільний телефон, 07.01.2015 р. зателефонував ОСОБА_8 і з погрозою розголошення, насправді, вигаданих ним відомостей про, начебто, злочинну діяльність сина ОСОБА_8 , пред`явив вимогу передачі на користь членів групи грошових коштів.

Однак, ОСОБА_8 , відмовившись виконати дану протиправну вимогу, звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів.

За вказаних обставин, в період часу з 08.12.2014 р. по 07.01.2015 р., ОСОБА_3 , діючи спільно і узгоджено з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , у складі створеної і очолюваної останнім організованої злочинної групи, скоїв вимагання вимогу передачі майна з погрозою насильства над потерпілим, його близькими родичами, знищення майна, розголошення відомостей, які потерпілий та його близькі родичі бажають зберегти в таємниці та пошкодженням його майна, вчинене організованою групою.

5. Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на вчинення чергового епізоду вимагання, ОСОБА_16 , у першій половині грудня 2014 р., по телефону отримав від ОСОБА_3 інформацію щодо мешканця м. Новомиргорода ОСОБА_9 , як приватного підприємця, який займається дрібним торгівельним бізнесом.

Обравши ОСОБА_9 об`єктом посягання, ОСОБА_16 узгодив з членами групи ОСОБА_3 і ОСОБА_15 подальші злочинні дії, спрямовані на примушування ОСОБА_9 , у вигляді погроз, виконати вимогу передачі грошових коштів на користь його та членів очолюваної ним групи.

Виконуючи взяті на себе злочинні функції, незаконно використовуючи мобільний телефон з сімкартою за № НОМЕР_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 біля 17 години зателефонував вказаній особі по телефону за № НОМЕР_8 .

З метою протиправного, спонукання ОСОБА_9 до передачі на користь членів групи грошових коштів, представившись надуманим ім`ям ОСОБА_18 , пред`явив вимогу надати йому 2000 грн.

При цьому заявив, що заплатити треба за те, щоб члени його, ОСОБА_9 родини, почували себе безпечно, а він сам мав можливість жити й працювати спокійно.

Не висловлюючи, при цьому, прямих погроз, дав зрозуміти ОСОБА_9 небезпечність наслідків відмови від виконання пред`явленої майнової вимоги.

Однак, не отримавши позитивної для себе відповіді, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою досягнення злочинного результату заволодіння зазначеною сумою коштів, з того ж телефону, повторно зателефонував ОСОБА_9 .

Підтвердивши свої протиправні вимоги, ОСОБА_16 порадив ОСОБА_9 добре подумати, перше ніж відмовити у їх виконанні на що знову отримав відмову останнього.

З метою доведення до свідомості потерпілого серйозність намірів щодо заволодіння його грошовими коштами, невідворотності настання для нього небезпечних наслідків, у разі відмови виконати майнову вимогу, ОСОБА_16 , цього ж дня 11.12.2014 р. по телефону, надав вказівку ОСОБА_3 й ОСОБА_15 вчинити протиправні дії щодо залякування ОСОБА_9 .

При цьому наказав зробити це шляхом підпалу вхідних дверей будинку, в якому той мешкає аби, таким чином, забезпечити виконання пред`явленої вимоги.

У виконання злочинної вказівки ОСОБА_16 , ОСОБА_3 і ОСОБА_15 діючи спільно й узгоджено, вчинили наступні протиправні дії.

Так в ніч на 12.12.2014 р., ОСОБА_3 надав ОСОБА_15 у скляній пляшці 500 грм. бензину, а останній біля 24 години, прибувши за місцем мешкання ОСОБА_9 будинок АДРЕСА_7 , підпалив бензин та кинув пляшку з палаючою сумішшю у вхідні двері вказаного будинку, пошкодивши їх при цьому. Реалізувавши, таким чином, вказівку ОСОБА_16 , доповів ОСОБА_3 , а той по телефону ОСОБА_16 .

Отримавши від ОСОБА_3 повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_16 , продовжуючи узгоджені з членами групи злочинні дії, спрямовані на примушування потерпілого до виконання пред`явлених майнових вимог, цієї ж ночі, 00 год. 30 хв., зателефонував ОСОБА_9 та запропонував вийти у двір, розраховуючи, що побачені ним наслідки підпалу дверей будинку достатньо залякають потерпілого й примусять до передачі, грошових коштів. Однак, останній, відмовившись виходити на подвір`я, припинив розмову.

Наступного дня 12.12.2014 р., оглянувши пошкоджені, у результаті підпалу, двері та отримавши черговий дзвінок від ОСОБА_16 , який у ході телефонної розмови, погрожуючи фізичною розправою над ним і членами його сім`ї, підпалом будинку, продовжував пред`являти майнові вимоги, ОСОБА_9 , враховуючи наслідки й характер скоєних відносно нього протиправних дій, реальність погроз висловлених ОСОБА_16 , на його та близьких родичів адресу, погодився на виконання вимог.

При цьому зауважив, що у зв`язку з відсутністю вимагаємої суми грошей може заплатити лише 500 грн., на що ОСОБА_16 погодився та запропонував ОСОБА_9 перерахувати частину коштів на його мобільний телефон та на вказаний пізніше номер карткового рахунку, а на решту 100 грн. закупити картки поповнення мобільного телефону й повідомити їхні коди.

У виконання протиправних вимог ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , 12.12.2014 р., на мобільний телефон ОСОБА_16 № НОМЕР_4 перерахував 100 грн. та придбав 2 картки поповнення рахунку, вартістю 43 грн. кожна, повідомивши їхні коди.

Крім того, цього ж дня, біля 15 год. 40 хв., використовуючи термінал самообслуговування ПАТ «Приват Банк» в магазині «Континент» у м. Новомиргород, зі своєї кредитної картки № НОМЕР_9 , перерахував, згідно чеку № 4006 від 12.12.2014 р. на зазначений ОСОБА_16 рахунок 300 грн., обернувши таким чином, на користь членів ОЗГ 486 грн.

Зазначеними узгодженими протиправними діями, ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 завдали ОСОБА_9 з урахуванням стягнутого за користування терміналу комісією збору у 5 грн., майнової шкоди у сумі 491 грн. (100 НОМЕР_10 ).

За вказаних обставин, в період часу з 09.12 по 12.12.2014 р., ОСОБА_3 , діючи спільно і узгоджено з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , у складі створеної і очолюваної останнім організованої злочинної групи, скоїв черговий епізод вимагання вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, знищення його майна та пошкодженням його майна, вчинене організованою групою.

6. Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на вчинення чергового епізоду вимагання, ОСОБА_16 , у першій половині грудня 2014 р., по телефону отримав від ОСОБА_3 інформацію щодо мешканки м. Новомиргорода ОСОБА_5 приватного підприємця, яка займається торгівлею на міському ринку.

Обравши ОСОБА_5 об`єктом посягання, ОСОБА_16 узгодив з членами групи ОСОБА_3 і ОСОБА_15 подальші злочинні дії, спрямовані на примушування ОСОБА_5 , у вигляді погроз, виконати вимогу передачі грошових коштів на користь його та членів очолюваної ним групи.

Виконуючи взяті на себе злочинні функції, незаконно використовуючи мобільний телефон з сімкартою за № НОМЕР_11 , ОСОБА_16 , 11.12.2014 р. біля 12 год. 30 хв. зателефонував вказаній особі на телефон № НОМЕР_12 .

З метою протиправного спонукання ОСОБА_5 до передачі грошових коштів, ОСОБА_16 пред`явив ОСОБА_5 вимогу систематично сплачувати йому грошові кошти за здійснення нею торговельної діяльності.

Отримавши відмову ОСОБА_5 надавати грошові кошти, ОСОБА_16 у грубій формі, заявив щоб «вона вночі чекала на його візит».

Не висловлюючи, при цьому, прямих погроз, дав зрозуміти ОСОБА_5 небезпечність наслідків відмови від виконання пред`явленої ним майнової вимоги.

З метою доведення до свідомості ОСОБА_5 серйозність намірів щодо заволодіння її грошовими коштами, невідворотності настання для неї небезпечних наслідків у разі відмови виконати майнову вимогу, ОСОБА_16 , цього ж дня 11.12.2014 р., по телефону, надав вказівку ОСОБА_3 разом з ОСОБА_15 вчинити протиправні дії щодо залякування ОСОБА_5 .

При цьому наказав зробити це шляхом розбиття скла вікон в будинку ОСОБА_5 .

У виконання злочинної вказівки ОСОБА_16 , ОСОБА_3 й ОСОБА_15 діючи спільно й узгоджено, вчинили наступні протиправні дії.

Так, цього ж дня, ОСОБА_3 , передавши вказівку ОСОБА_16 ОСОБА_15 , показав останньому місце мешкання ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_8 .

У свою чергу ОСОБА_15 як безпосередній виконавець, діючи узгоджено з ОСОБА_16 й ОСОБА_3 12.12.2014 р., біля 01 год. 30 хв., прибув до вказаного будинку та реалізовуючи вказівку ОСОБА_16 , кинув у вікно кімнати шматок цеглини, пошкодивши, при цьому, шляхом розбиття, віконний склопакет.

Реалізувавши, таким чином, вказівку ОСОБА_16 , відразу доповів ОСОБА_3 , а той по телефону ОСОБА_16 .

Отримавши від ОСОБА_3 повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_16 , продовжуючи узгоджені з членами групи злочинні дії, спрямовані на примушування потерпілої до виконання пред`явлених майнових вимог, цієї ж ночі 12.12.2014 р., зателефонував ОСОБА_5 .

Погрожуючи ОСОБА_5 фізичною розправою над нею, її дітьми, підпалом будинку, знову пред`явив протиправну вимогу до ранку приготувати для передачі йому грошові кошти у сумі 5000 грн.

12.12.2014 р., біля 9 год., ОСОБА_16 зателефонувавши ОСОБА_5 , запитав, чи має вона намір реалізувати пред`явлені ним вимоги.

Почувши у відповідь прохання ОСОБА_5 надати їй час для приготування вимагаємої суми коштів, ОСОБА_16 , протягом 13.12.2014 р. кілька разів телефонував потерпілій, примушуючи, шляхом погроз вчинити фізичне насильство над нею і її рідними, до виконання пред`явлених ним майнових вимог.

Враховуючи наслідки й характер скоєних відносно неї протиправних дій, реальність погроз, висловлених ОСОБА_16 , побоюючись за життя та здоров`я своє й своїх рідних, ОСОБА_5 погодилася виконати пред`явлені ОСОБА_16 протиправні вимоги, заявивши, що готова, поки що, заплатити 2700 грн.

Отримавши відповідь ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , наказав їй перерахувати зазначену суму грошей через платіжний термінал ПАТ «Приват Банк» на вказаний ним пізніше номер рахунку банківської картки.

Цього ж дня 13.12.2014 р., отримавши від ОСОБА_16 номер карткового банківського рахунку на ім`я ОСОБА_23 , ОСОБА_5 , через зазначений платіжний термінал, розташований у приміщенні магазину «Континент» м. Новомиргорода перерахувала на вказаний рахунок зазначену суму коштів.

Зазначеними протиправними узгодженими діями, ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 завдали ОСОБА_5 майнової шкоди у сумі 2700 грн.

За вказаних обставин, в період часу з 11.12 по 13.12.2014 р., ОСОБА_3 , діючи спільно й узгоджено з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , у складі створеної і очолюваної останнім організованої злочинної групи, скоїв черговий епізод вимагання вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою та її близькими родичами, погрозою знищення її майна та пошкодженням їхнього майна, вчинене організованою групою.

7. Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на вчинення чергового епізоду вимагання, ОСОБА_16 , у середині грудня 2014 р., по телефону отримав від ОСОБА_3 інформацію щодо мешканки м. Новомиргорода ОСОБА_24 приватного підприємця, яка займається торгівлею в своєму магазині «Бутік», розташованому по АДРЕСА_9 .

Обравши ОСОБА_24 об`єктом посягання, ОСОБА_16 узгодив з членами групи ОСОБА_3 й ОСОБА_15 подальші злочинні дії, спрямовані на примушування ОСОБА_24 , у вигляді погроз, виконати вимогу передачі грошових коштів.

Виконуючи взяті на себе злочинні функції, керівника групи, ОСОБА_16 , з метою примушування ОСОБА_24 до виконання пред`явленої ним в подальшому майнової вимоги, в ніч на 15.12.2014 р., по телефону, надав вказівку ОСОБА_3 разом з ОСОБА_15 виконати протиправні дії щодо залякування ОСОБА_24 шляхом кидання не підпаленої пляшки з бензином у вікно приміщення належного їй магазину.

У виконання злочинної вказівки ОСОБА_16 , ОСОБА_3 й ОСОБА_15 , діючи спільно й узгоджено, вчинили наступні протиправні дії.

Так, цієї ж ночі, ОСОБА_3 , передавши вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , як безпосередньому виконавцю, своїм автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 підвіз останнього до будівлі магазину «Бутік» по АДРЕСА_9 , зазначивши, що у вікно саме цього приміщення необхідно кинути пляшку з незапаленим бензином.

При цьому, надавши ОСОБА_15 пляшку з бензином та від`їхавши автомобілем на певну відстань, став чекати на нього.

ОСОБА_15 , як безпосередній виконавець, діючи узгоджено з ОСОБА_16 й ОСОБА_3 , 13.12.2014 р., біля 02 год. 30 хв. переливши бензин в скляну пляшку і не підпалюючи його, кинув у вікно будівлі магазину, пошкодивши його, при цьому, після чого, разом з ОСОБА_3 , на автомобілі останнього залишили місце події.

Відразу ж після цього, ОСОБА_3 , по телефону доповів ОСОБА_16 про реалізацію його вказівки.

Отримавши дане повідомлення, ОСОБА_16 , виконуючи взяті на себе злочинні функції, вважаючи що вказаними протиправними діями вже залякав потерпілу, пред`явив вимогу передачі йому грошових коштів у сумі 5000 грн.

При цьому заявив, що у разі невиконання пред`явлених вимог, він вчинить фізичне насильство над ОСОБА_24 ї її близькими родичами та знищить шляхом підпалу її магазин.

Враховуючи наслідки й характер скоєних відносно неї протиправних дій, реальність висловлених ОСОБА_16 погроз, побоюючись за життя й здоров`я своє та своїх рідних, ОСОБА_24 звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Вищезазначеними протиправними діями, ОСОБА_3 , спільно й узгоджено з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , у складі створеної і очолюваної останнім організованої злочинної групи, скоїв черговий епізод вимагання вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою її близькими родичами, знищення майна, та пошкодженням її майна, вчинене організованою групою.

8. Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на вчинення чергового епізоду вимагання, ОСОБА_16 , у другій половині грудня 2014 р., по телефону отримав від ОСОБА_3 інформацію щодо мешканки м. Новомиргорода ОСОБА_25 , яка займається торгівлею квітами.

Обравши ОСОБА_25 об`єктом посягання, ОСОБА_16 узгодив з членами групи ОСОБА_3 і ОСОБА_15 подальші злочинні дії, спрямовані на примушування ОСОБА_25 , у вигляді погроз, виконати вимогу передачі грошових коштів на користь його та членів очолюваної ним групи.

Виконуючи взяті на себе злочинні функції, незаконно використовуючи мобільний телефон з сімкартою № НОМЕР_11 , ОСОБА_16 зателефонував вказаній особі на телефон № НОМЕР_13 .

З метою протиправного спонукання ОСОБА_25 до передачі грошових коштів, ОСОБА_16 , представившись вигаданим ім`ям ОСОБА_18 під надуманим приводом, начебто, на потреби АТО, запропонував ОСОБА_25 надати йому грошові кошти.

Почувши відповідь ОСОБА_25 про відсутність у неї грошей, ОСОБА_16 , у грубій формі заявив: «грошей немає у всіх, а як почнем кістки ламати, то гроші відразу знайдуться», висловивши, таким чином, погрозу заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, у разі невиконання пред`явлених майнових вимог.

З метою доведення до свідомості ОСОБА_25 серйозності намірів щодо заволодіння її грошовими коштами, невідворотності настання для неї небезпечних наслідків у разі відмови виконати майнову вимогу, ОСОБА_16 , цього ж дня 17.12.2014 р. по телефону надав вказівку ОСОБА_3 разом з ОСОБА_15 вчинити протиправні дії щодо залякування ОСОБА_25 шляхом кидання у вікно її будинку пляшки з незапаленим бензином.

У виконання злочинної вказівки ОСОБА_16 , ОСОБА_3 й ОСОБА_15 , діючи спільно й узгоджено, вчинили наступні протиправні дії.

Так, цього ж дня, ОСОБА_3 , передавши вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , показав останньому місце мешкання ОСОБА_25 будинок АДРЕСА_9 та надав йому пляшку з бензином.

У свою чергу, ОСОБА_15 , як безпосередній виконавець, діючи узгоджено з ОСОБА_16 й ОСОБА_3 , 18.12.2014 р., біля 01 год. прибув до вказаного будинку та реалізовуючи вказівку ОСОБА_16 , кинув у вікно кімнати отриману від ОСОБА_3 пляшку з незапаленим бензином, розбивши, при цьому віконне скло.

Реалізувавши, таким чином, вказівку ОСОБА_16 , відразу доповів ОСОБА_3 , а той по телефону ОСОБА_16 .

Отримавши від ОСОБА_26 повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_16 , продовжуючи узгоджені з членами групи злочинні дії, спрямовані на примушування потерпілої до виконання пред`явлених майнових вимог, цієї ж ночі 12.12.2014 р. зателефонував ОСОБА_25 .

Вважаючи, що вказаними протиправними діями вже залякав потерпілу, пред`явив вимогу передачі йому грошових коштів у сумі 2000 грн.

При цьому заявив, що розбите вікно її будинку це попередження і якщо вона не виконає його вимогу заплатити вказану суму коштів, то його люди спалять будинок.

Враховуючи наслідки й характер скоєних відносно неї протиправних дій, реальність висловлених ОСОБА_16 погроз, побоюючись за своє життя й здоров`я, ОСОБА_25 погодилася виконати пред`явлені ОСОБА_16 протиправні вимоги, заявивши, що готова, поки що, заплатити 1000 грн.

Отримавши відповідь ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , наказав їй перерахувати зазначену суму грошей через платіжний термінал ПАТ «Приват Банк».

Цього ж дня 18.12.2014 р., отримавши від ОСОБА_16 номер карткового банківського рахунку НОМЕР_14 , ОСОБА_25 через зазначений платіжний термінал, розташований у приміщенні магазину «Континент» м. Новомиргорода, перерахувала на вказаний рахунок 1000 грн.

Зазначеними узгодженими протиправними діями, ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 завдали ОСОБА_25 майнової шкоди на вказану суму.

За вказаних обставин, в період часу 17-18 грудня 2014 р., ОСОБА_3 , діючи спільно й узгоджено з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , у складі створеної і очолюваної останнім організованої злочинної групи, скоїв черговий епізод вимагання вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою, заподіяння їй тяжких тілесних ушкоджень, знищення майна, та пошкодженням її майна, вчинене організованою групою.

9. Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на вчинення чергового епізоду вимагання, ОСОБА_16 , наприкінці грудня 2014 р., по телефону отримав від ОСОБА_3 інформацію щодо мешканця м. Новомиргорода ОСОБА_6 , який займається діяльністю у наданні послуг з ремонту радіотелевізійної техніки.

Обравши ОСОБА_6 об`єктом посягання, ОСОБА_16 узгодив з членами групи ОСОБА_3 і ОСОБА_15 подальші злочинні дії, спрямовані на примушування ОСОБА_6 у вигляді погроз, виконати вимогу передачі грошових коштів на користь його та членів очолюваної ним групи.

Виконуючи взяті на себе злочинні функції, незаконно використовуючи мобільний телефон з сімкартою № НОМЕР_15 , ОСОБА_16 26.12.2014 р., біля 11 години зателефонував ОСОБА_6 на мобільний телефон № НОМЕР_16 та запропонував поділитися грошима, отриманими потерпілим як прибуток від підприємницької діяльності.

Розраховуючи, що ОСОБА_6 і так зрозуміє небезпечність наслідків відмови від його пропозиції, не висловлював погроз на адресу потерпілого.

Однак, почувши у відповідь відмову ОСОБА_6 виконати його майнову вимогу, ОСОБА_16 , шляхом висловлювання погроз вчинити над потерпілим фізичну розправу, у грубій формі почав вимагати виконання майнової вимоги, на що ОСОБА_6 відключив телефон.

З метою доведення до свідомості ОСОБА_6 серйозності намірів щодо заволодіння коштами останнього, невідворотності настання для нього небезпечних наслідків у разі відмови виконати майнову вимогу, ОСОБА_16 , цього ж дня 26.12.2014 р., по телефону, надав вказівку ОСОБА_3 разом з ОСОБА_15 вчинити протиправні дії щодо залякування ОСОБА_6 .

При цьому наказав зробити це шляхом розбиття вікон будівлі телемайстерні, яка належить ОСОБА_6 , аби таким чином забезпечити виконання останнім пред`явлених вимог.

У виконання злочинної вказівки ОСОБА_16 , ОСОБА_3 й ОСОБА_15 , діючи спільно й узгоджено, вчинили наступні протиправні дії.

Так, цього ж дня, ОСОБА_3 , передавши вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , показав останньому місце знаходження приміщення телемайстерні, яке належить ОСОБА_6 АДРЕСА_6 та надав йому пляшку з бензином.

У свою чергу, ОСОБА_15 , як безпосередній виконавець, діючи узгоджено з ОСОБА_16 й ОСОБА_3 , 26.12.2014 р., біля 19 години прибув до вказаного приміщення, та реалізовуючи вказівку ОСОБА_16 , кинув: пляшку з бензином не підпалюючи його в одне вікно, а в інше камінь, пошкодивши, при цьому шибки обох вікон.

Реалізувавши, таким чином, вказівку ОСОБА_16 , відразу доповів ОСОБА_3 , а той по телефону ОСОБА_16 .

Отримавши від ОСОБА_3 повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_16 , продовжуючи узгоджені з членами групи злочинні дії, спрямовані на примушування потерпілого до виконання пред`явлених майнових вимог, наступного дня 27.12.2014 р. близько 10 год. 25 хв. зателефонував ОСОБА_6 , але той не включав телефон.

Враховуючи наслідки й характер скоєних відносно нього протиправних дій, реальність висловлених ОСОБА_16 погроз, побоюючись за своє життя й здоров`я та майно, ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Вказаними протиправними діями, ОСОБА_3 , діючи спільно й узгоджено з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , у складі створеної і очолюваної останнім організованої злочинної групи, скоїв черговий епізод вимагання вимогу передачі чужого майна з погрозами насильства над потерпілим, й знищення його майна, та пошкодженням його майна, вчинене організованою групою.

10. Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на вчинення чергового епізоду вимагання, ОСОБА_16 , у другій половині грудня 2014 р., по телефону отримав від ОСОБА_3 інформацію щодо мешканки м. Новомиргорода ОСОБА_13 , яка займається випічкою й реалізацією тортів.

Обравши ОСОБА_13 об`єктом посягання, ОСОБА_16 узгодив з членами групи ОСОБА_3 і ОСОБА_15 подальші злочинні дії, спрямовані на примушування ОСОБА_13 , у вигляді погроз, виконати вимогу передачі грошових коштів на користь його та членів очолюваної ним групи.

Виконуючи взяті на себе злочинні функції, незаконно використовуючи мобільний телефон з сімкартою № НОМЕР_17 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зателефонував ОСОБА_13 на телефон НОМЕР_18 .

З метою протиправного спонукання ОСОБА_13 до передачі грошових коштів, ОСОБА_16 , представившись вигаданим ім`ям ОСОБА_18 , під надуманим приводом, начебто, на потреби АТО, запропонував ОСОБА_13 надати йому грошові кошти.

Почувши відповідь ОСОБА_13 про можливість надати лише 100 грн., ОСОБА_16 відключив телефон.

Однак, не полишивши злочинних намірів заволодіти коштами ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , з метою доведення до її свідомості, серйозності своїх намірів, невідворотності настання для неї небезпечних наслідків у разі відмови виконати майнову вимогу, в ніч на 10.01.2015 р., по телефону, надав вказівку ОСОБА_3 разом з ОСОБА_15 вчинити протиправні дії щодо залякування ОСОБА_13 шляхом кидання у вікно її будинку пляшки із запальною сумішшю.

У виконання злочинної вказівки ОСОБА_16 , ОСОБА_3 й ОСОБА_15 , діючи спільно й узгоджено, вчинили наступні протиправні дії.

Так, цієї ж ночі, ОСОБА_3 , передавши вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , показав останньому місце мешкання ОСОБА_13 будинок АДРЕСА_8 та надав йому пляшку з бензином.

У свою чергу, ОСОБА_15 , як безпосередній виконавець, діючи узгоджено з ОСОБА_16 й ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , біля 3-х годин прибув за вказаною адресою, та реалізовуючи вказівку ОСОБА_16 , кинув у вікно будинку отриману від ОСОБА_3 пляшку з бензином попередньо його підпаливши, пошкодивши, при цьому, віконне скло.

Реалізувавши, таким чином, вказівку ОСОБА_16 , відразу доповів ОСОБА_3 , а той по телефону ОСОБА_16 .

Отримавши від ОСОБА_3 повідомлення щодо виконання його вказівки, ОСОБА_16 , продовжуючи узгоджені з членами групи злочинні дії, спрямовані на примушування потерпілої до виконання пред`явлених майнових вимог, цієї ж ночі 10.01.2015 р., відразу після скоєння зазначених протиправних дій, зателефонував ОСОБА_13 .

Враховуючи, що вказаними протиправними діями вже залякав потерпілу, пред`явив вимогу передачі йому грошових коштів у сумі 2000 грн.

При цьому, висловлюючи погрозу на адресу ОСОБА_13 заявив, що спалить її у разі невиконання його грошових вимог.

Враховуючи наслідки й характер скоєних відносно неї протиправних дій, реальність висловлених на її адресу ОСОБА_16 погроз, побоюючись за своє життя й здоров`я та належне їй майно, ОСОБА_13 звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Вказаними протиправними діями, ОСОБА_3 , діючи спільно й узгоджено з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , у складі створеної і очолюваної останнім організованої злочинної групи, скоїв черговий епізод вимагання вимогу передачі чужого майна з погрозами насильства над потерпілою, знищення її майна, погрозою вбивства, та пошкодження майна, вчинене організованою групою.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав повністю та показав, що в 2014 році в 2015 році проживав по АДРЕСА_1 з дружиною та дітьми. З ОСОБА_15 він знайомий, оскільки останній проживав у його сестри вдома. ОСОБА_16 це чоловік його сестри, який відбував покарання в місцях позбавлення волі і там познайомився з ОСОБА_27 . З ОСОБА_16 і ОСОБА_15 ніяких стосунків він не підтримував. ОСОБА_16 не являється його дядьком. ОСОБА_15 не працював, звідки приїхав він не знає. З ОСОБА_16 особисто він не спілкувався. Він був знайомий зпотерпілим ОСОБА_11 . ОСОБА_7 по прізвищу він не знає. У користуванні мав легковий автомобіль. Мобільні номери у потерпілих не передавав ОСОБА_28 . ОСОБА_16 і ОСОБА_15 не пропонував здійснювати вимагання. Не вчиняв насильницьких дій відносно потерпілиз. Хто телефонував потерпілим йому не відомо. Не відомо як повинен був діяти ОСОБА_27 , якщо потерпілі не виконують вимог. За що був засуджений ОСОБА_15 дізнався зараз. Він давав ОСОБА_27 бензин пляшку. Гроші за бензин він не брав. Злочин відносно ОСОБА_7 за яких було вчинено не знає. Де проживає потепілий ОСОБА_7 йому не відомо. Обставини вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_8 він не знає. Де мешкає потерпіла ОСОБА_29 йому відомо. На той час не знав, що в неї вимагали грошові кошти. Де мешкає ОСОБА_10 йому не відомо. Дійсно, неодноразово давав бензин ОСОБА_16 на прохання ОСОБА_15 . При цьому, він не знав точно для яких цілей він надає бензин і як його буде використовувати ОСОБА_15 . Про будь-яку протиправну діяльність ОСОБА_16 та ОСОБА_15 йому відомо не було. В подальшому, дізнавшись про вчинені в селищі підпали, він почав здогадуватися про причетність ОСОБА_15 до їх вчинення. Згаданий бензин він надавав на вимогу свого брата ОСОБА_30 , який відбував покарання та якого він боявся. Давав визнавальні показання, оскільки на нього чинили тиск працівники поліції. Крім того, не має освіти, не вміє читати і писати.

Згідно з ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень сторона обвинувачення у судовому засіданні посилалася на наступні показання потерпілих, свідків та письмові докази:

- витяг з ЄРДР (т.1 а.п.1);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.12.2014 року, в якому ОСОБА_11 , в якій просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 30.11.2014 року вкрала діжку пір`я (т.1 а.п.6);

- протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 10.02.2015 року під час якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , який здавав йому пір`я птиці (том 1 а.п.13-15);

- протокол пред`явлення на впізнання за фотознімками від 10.02.2015 року під час якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_15 , який разом з ОСОБА_3 неодноразово здавали йому пір`я водо плаваючої птиці (том 1 а.п.16-18);

- протокол огляду місця події від 01.12.2014 року, під час якого оглянуто будинок потерпілого ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , в ході якого було вилучено металевий замок та монтировку (том 1 а.п.20-21);

- витяг з ЄРДР від 05.12.2014 року (т.1 а.п.32);

- проток прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.12.2014 року ОСОБА_11 (т.1 а.п.39);

- заява ОСОБА_11 , яким він надає дозвіл на огляд приміщення будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.п.45);

- протокол огляду місця події від 05.12.2014 року під час якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 (т.1 а.п.46-47);

- акт про пожежу та звітом про причини виникнення пожежі від 05.12.2014 року за яким найбільш вірогідною причино пожежі є підпал (том 1 а.п.48-53);

- протокол впізнання за голосом від 15.04.2015 року згідно якого потерпілий ОСОБА_11 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнав голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_16 (том 1 а.п.57-59);

- витяг з ЄРДР від 20.01.2015 року (т.1 а.п.60);

- проток прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.01.2015 року, в якому ОСОБА_9 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка в період часу з 09.12.2014 року по 12.12.2014 рік телефонувала на його мобільний телефон та погрожувала йому та його родині фізичною розправою, якщо він не заплатить грошові кошти (т.1 а.п.66);

- протокол огляду місця події від 20.01.2015 року з фотознімками, під час якого оглянуто домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 в АДРЕСА_7 та виявлено на вхідних дверях сліди горіння і залишки скляної пляшки з ганчіркою (том 1 а.п.66-72);

- довідка про прийняття і реєстрацію заяви та заявою про залучення до провадження як потерпілого (т.1 а.п.73-74);

- висновок експерта №.147 від 16.02.2015 року, згідно якої на фрагментах скла та тканини виявлено сліди легкозаймистого нафтопродукту зміненого в результаті випаровування світлого нафтопродукту (том 1 а.п.83-90);

- протокол впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнав голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_16 (том 1 а.п.93-95);

- витяг з ЄРДР від 16.12.2014 року (т.1 а.п.96);

- заява ОСОБА_5 від 12.12.2014 року, в якій він просить притягнути до відповідальності невідомих йому осіб, які в ніч з 11 на 12 грудня 2014 року погрожували йому фізичною розправою та вимагали кошти в сумі 5 000 грн. (т.1 а.п.103);

- протокол огляду місця події від 10.02.2015 року з фотознімками до нього, під час якого оглянуто домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 в АДРЕСА_8 та виявлено пошкоджені віконний склопакет та шпалери в кімнаті внаслідок контакту с тупим предметом (т.1 а.п. 112-122);

- протокол огляду предмету склопакет, який вилучений під час огляду місця події (т.1 а.п.123);

- протокол впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_16 (том 1 а.п.127-129);

- витяг з ЄРДР від 16.12.2014 року (т.1 а.п.130);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.12.2014 року, в якому ОСОБА_24 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка телефонувала на мобільний телефон та погрожувала спалити будинок, якщо він не віддасть грошові кошти в сумі 5000 грн. (т.1 а.п.136);

- протокол впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_24 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_16 (том 1 а.п.151-153);

- витяг з ЄРДР від 27.12.2014 року (т.1 а.п.154);

- протокол пред`явлення на впізнання за фотознімками, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_17 , як особу, що приносила в ремонт ігрову приставку (том 1 а.п.170-172);

- протокол впізнання за голосом від 19.05.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_16 (том 1 а.п.173-175);

- витяг з ЄРДР від 10.01.2015 року (т.1 а.п.183);

- протокол огляду місця події від 10.01.2015 року домоволодіння потерпілої ОСОБА_13 в АДРЕСА_10 , в ході якого виявлено пошкоджене вікно та залишки скляної пляшки з тканиною (том 1 а.п.197-199);

- висновок експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів №31 від 14.01.2015 року, згідно з якою на фрагментах скла та тканини виявлено сліди легкозаймистого нафтопродукту зміненого в результаті випаровування світлого нафтопродукту (том 1 а.п.204-206);

- протокол впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_13 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_16 (том 1 а.п.216-218);

- витяг з ЄРДР від 17.01.2015 року (т.1 а.п.219);

- проток прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.01.2015 року, в якому ОСОБА_10 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка телефонувала на мобільний телефон та погрожувала, якщо він не віддасть грошові кошти в сумі 1000 грн. (т.1 а.п.225);

- протокол впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_16 (том 1 а.п.236-238);

- витяг з ЄРДР від 18.01.2015 року (т.1 а.п.239);

- проток прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.01.2015 року, в якому ОСОБА_7 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка телефонувала на мобільний телефон та погрожувала фізичною розправою (т.1 а.п.244);

- протоколом пред`явлення на впізнання за фотознімками під час якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_15 якому передавав гроші та металобрухт (том 1 а.п.253-255);

- протокол впізнання за голосом від 15.04.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_16 (том 1 а.п.258-260);

- витяг з ЄРДР від 19.01.2015 року (т.1 а.п.263);

- проток прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.01.2015 року, в якому ОСОБА_8 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка телефонувала на мобільний телефон та погрожувала фізичною розправою, якщо він не віддасть грошові кошти в сумі 5000 грн. (т.1 а.п.269);

- протокол впізнання за голосом від 17.04.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 за ознаками тембру, голосу, сленгу впізнала голос особи, яка по телефону вимагала грошові кошти, цей голос належить обвинуваченому ОСОБА_16 (том 1 а.п.278-280);

- протокол від 17.04.2015 №283нт та додатком до нього оптичним диском DVD-R №31т/15 на яких збережено інформацію про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи відносно ОСОБА_15 , що мало місце 13.03.2015 року (том 2 а.п.116-122

- протокол від 17.04.2015 №283нт та додатком до нього оптичним диском DVD-R №33т/15 на яких збережено інформацію про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи відносно ОСОБА_3 , що мало місце 12.03.2015 року (том 2 арк.123-134);

- додатка до протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_16 від 03.04.2015 року з застосуванням відеозапису оптичним диском DVD+R на якому міститься відеофайл MOV091 зі зразком його голосу (том 4 а.п.20-22);

- згідно довідки вартість 1 кг металобрухту станом на 03.01.2015 року становить 2 грн. (том 3 а.п.293);

- згідно висновку судово-психіатричної експертизи №135 від 10.03.2015 року ОСОБА_15 в момент скоєння злочину не страждав і в даний момент не страждає психічним захворюванням, не знаходився в тимчасово хворобливому стані, міг усвідомлювати і керувати своїми діями, Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення вважається осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує (том 3 а.п.164-167);

- згідно висновку судово-психіатричної експертизи №124 від 03.03.2015 ОСОБА_3 в момент скоєння злочину не страждав і в даний момент не страждає психічним захворюванням, не знаходився в тимчасово хворобливому стані, міг усвідомлювати і керувати своїми діями, підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення вважається осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує (т.3 а.п.168-171);

- оголошеними в судовому засідання показами ОСОБА_15 ;

- показання потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до яких 9 років вона працює на ринку в неї на ринку брала мобільний номер жінка ромської національності, а саме сестра ОСОБА_31 . ОСОБА_3 номер телефону не просив. ОСОБА_3 особисто в неї нічого не вимагав і не просив. Ніяких претензій до нього вона не має. Через пару годин до неї зателефонували та почали погрожувати, що вона торгує незаконно і повинна заплатити грошові кошти. Потім невідомі особи розбили вікно і почали вимагати гроші. Вимагачі дали номер картки на який вона повинна була скинути гроші. Вона скинула гроші на картку. Карта була підв`язана під номером ОСОБА_32 . Вимагали 5000 грн. вона скинула 2800 грн. По голосу вона впізнала особу, яка телефонувала їй з тюрми і вимагала гроші. На слідчий експеримент привозили багато людей. Хто розбив їй вікно вона не бачила. Погрози, які їй надходили, вона сприймала реально;

показаннями потерпілого ОСОБА_6 , згідно з якими на момент подій він працював телемайстром. Одного дня, до нього прийшла циганка, яка принесла йому для ремонту приставку «Денді». Він дав їй номер телефону для того, щоб вона йому перетелефонувала і запитала чи відремонтував він її. Одразу після цього, хвилин через 5, на його мобільний зателефонував невідомий номер та невідома особа почала погрожувати. Він не відреагував на їх погрози, а пішов до працівників поліції. Пізніше йому у майстерні розбили вікно і знову телефонували, але він не реагував. Погрози він сприймав реально. Впізнання по голосу проводилось і він впізнав особу, яка йому телефонувала. Слідчий експеримент проводився біля його майстерні. Чоловіка, який кидав у вікно цеглину, привозили і він зізнався, що його підвезли і сказали кинули в вікно цеглину. Дзвінків всього були три чи чотири. Обвинувачений ОСОБА_3 не приходив до нього ніколи і не просив номер телефону. Ніяких претензій до ОСОБА_3 він не має. Огляду місця події в нього не проводили працівники поліції, а лише попросили скинути фотознімки;

показаннями потерпілої ОСОБА_13 , відповідно до яких в кінці 2014 року їй зателефонували і повідомили, що в країні війна і треба допомагати військовим. Вона повідомила, що може винести торти на ринок, оскільки вона займається випіканням тортів. Після цього ніяких дзвінків не надходило. В 2015 році близько 03 год. 00 хв. їй кинули пляшку з горючою сумішшю у вікно, загорілась фіранка. Вона прокинулась і побачила зарево, почала його тушити. Через хвилин 10 їй зателефонували на мобільний та повідомили, що її знищать та її дітей, якщо вона не заплатить грошові кошти в сумі 2000 грн. Погрози були страшні. Вона себе опанувала і подзвонила працівникам поліції. Коли приїхали працівники поліції, вони все подивились, описали. Збитки їй відшкодовані не були. Лише приходила до неї мама ОСОБА_3 і дала 200 грн. По голосу вона впізнала особу, яка їй телефонувала;

показаннями потерпілої ОСОБА_10 , згідно з якими 17 грудня 2014 році їй зателефонував чоловік ОСОБА_18 , який повідомив, що на АТО потрібна допомога у вигляді грошей, хоча б 2000 грн. Вона повідомила, що не має такої суми. Чоловік тоді почав їй погрожувати. Говорив, що коли починаєш ламати кістки, то і гроші знаходять. Їй стало страшно і вона почала ночувати до куми. Зателефонував тоді цей чоловік вночі і повідомив, що до її юудинку кинули пляшку з горючою сумішшю. Він скинув картку на яку потрібно було скинути 1000 грн. Вона взяла в борг у куми і перевела гроші на рахунок. ОСОБА_33 на вікні зламана була, але пляшка з соляркою лежала і не загорілась. Працівників поліції вона не викликала. Потім поліція сама прийшла до неї додому і хлопець показував, як він кидав пляшку і куди. ОСОБА_34 повідомив, що його підвезли і він кинув пляшку у вікно. Номер телефону у неї брала сестра ОСОБА_3 , щоб зробити замовлення, але так його і не зробила. По голосу вона впізнала особу, яка їй телефонувала. Голос вона впізнала по тембру. Збитки відшкодовані їй не були. Відносно вини ОСОБА_3 вона сказати нічого не може, оскільки його не бачила. Кошти в неї вимагав ОСОБА_28 , який представлявся ОСОБА_19 . Огляд місця події у неї не проводився. Поліція приїздила з одним ОСОБА_27 до неї і він повідомляв, що його підвезли до «танку», а потім він пішов пішки. До ОСОБА_3 ніяких претензій вона не має.

показаннями потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких, точно не пам`ятає, наче 09 грудня 2014 року йому зателефонували і почали вимагати 2000 грн., щоб він і його сім`я жили спокійно. Він відмовився це робити і поклав слухавку. Пізніше, 12 грудня, вночі, йому зателефонували і сказали виглянути у вікно. Вранці, вийшовши подивитися, на дверях в сараї були помітні обгорілі сліди і пляшка з горючою сумішшю. Тоді він повідомив людям по телефону, що заплатить кошти, але менше, бо такої суми в нього нема. Домовився він на 500 грн. 300 грн. він відправив через термінал в магазині і дві по 100 грн. він скидував поповнення мобільного телефону, з якого йому телефонували. Після того, як він скинув кошти, телефонувати йому припинили. Чи викликав він поліцію з цього приводу не пам`ятає. На той час він займався підприємницькою діяльністю. Мати обвинуваченого ОСОБА_3 давала йому грошові кошти, щоб він не мав до обвинуваченого претензій. Також вона вибачилась за дії свого сина. Хто вчинив злочин йому відомо не було, про цих людей він дізнався від слідчого. З ОСОБА_35 він не спілкувався, мобільний номер він не давав йому свій. З вироком у цій справ, який був ухвалений у 2021 році, він знайомився, деталей не пам`ятає, з вироком погодився, він ним не оскаржувався. Зкидував гроші він на ім`я того обвинуваченого, якого звали ОСОБА_18 і який перебував під вартою у даному кримінальному провадженні;

показаннями потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до яких наприкінці 2014 року він приймав металобрухт. Мобільний телефон в нього залишився такий як тоді був. Йому телефонував чоловік на ім`я ОСОБА_18 і вимагав гроші в сумі 2000 грн. Він йому відповів, що не має таких грошей. Він прислав до нього високого хлопця, який вимагав гроші в нього. Чи приїздили вони на автомобілі він не пам`ятає. Хлопцю, який приходив до нього він передав 1000 грн. З другим чоловіком він не контактував. Телефонували йому раз 5-6, щоб він віддав гроші. На вимогу ОСОБА_19 в нього забрали металобрухт в кількості 600 кг. До нього під`їхала машина і загрузила металобрухт. В кабіні автомобілі ще сиділа жінка. З худим хлопцем приїхало ще два чоловіки, які грузили металобрухт. Водій автомобіля вантажив брухт. Жінка просто сиділа в автомобілі. Його номер мобільного телефону знали багато хто. З обвинуваченим ОСОБА_3 він ніколи не спілкувався. ОСОБА_3 особисто в нього нічого не вимагав;

показаннями потерпілого ОСОБА_11 , згідно з якими в грудні 2014 року він проживав в селі Константинівка і займався підприємницькою діяльністю, а саме скупкою сільськогосподарської продукції. В нього було викрадено пір`я. Підозра була, що цей злочин вчинив ОСОБА_36 , прізвище не пам`ятає але точно він не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. З погрозами йому телефонували, вимагали гроші. Яку саме суму, він не пам`ятає. Погрози по телефону він сприймав як реальні. На території його домоволодіння був спалений ОСОБА_37 . ОСОБА_38 йому відомий, він здавав неодноразово йому товар. Хто йому погрожував і скоїв крадіжку піря він дізнався в процесі слідства, це був ОСОБА_39 . Обвинувачений ОСОБА_38 особисто в нього нічого не вимагав;

показаннями потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до яких він проживає в м.Новомиргород і є підприємцем. В грудні 2014 році до нього телефонували невідомі з погрозами, щоб він заплатив їм грошові кошти, бо вони його покарають. Через деякий час, в домоволодінні, де проживав його син підпалили будівлю. Вранці він поїхав і перерахував в банку 5000 грн. на незнайому йому картку. Номер картка йому написали в «Вайбер». Після того, як гроші скинув, йому знову телефонували і вимагали грошей. Збитки йому відшкодовано не було. Обвинуваченого ОСОБА_40 він не знає, і хто в нього вимагав грошові кошти не знає. Номер мобільного телефону ОСОБА_3 він ніколи не давав. Ніяких претензій у нього до ОСОБА_3 не має. На чиє ім`я він переводив грошові кошти не пам`ятає;

Показання свідка ОСОБА_12 , який суду показав, він був понятим коли проводили слідчий експеримент, свідком подій ніяких він не був. Пройшов великий проміжок часу і він не пам`ятає нічого. Був запрошений як понятий у справах про підпали, вимагання. Обвинуваченого ОСОБА_3 він раніше не бачив. На слідчу дію тоді привезли іншу особу. Підозрюваний говорив про свою участь на слідчому експерименті. Він був присутній, коли підозрюваний вказував адреси, де він вчиняв злочини. Ніяких зауважень до змісту протоколу слідчого експерименту в учасників не було;

показаннями свідка ОСОБА_41 , згідно з якими обвинувачений є її сином. Їй відомо. Що іі син притягається до кримінальної відповідальності. В 2015 році почалося це все. У поліцію забирали всіх її дітей, спілкуватися з ними вона не могла. Слідча повідомила їй, що вона повинна заплатити потерпілим. ОСОБА_42 притягувався також до відповідальності. Не пам`ятає скільки коштів повертала потерпілому. Про обставини справи вона не знала нічого. Зазначила,що вона не грамотна, не вміє писати і читати, слідча повідомила їй заплатити кошти потерпілим, щоб дітям її було добре, тому вона так і зробила.

показаннями свідка ОСОБА_43 , відповідно до яких в січні 2015 року приймала участь як понята у слідчому експерименті. Починався він у відділенні поліції. ОСОБА_3 вивели і повели до автомобіля. Обставин подій обвинувачений ніяких не розповідав. Вони їздили по вулиці ОСОБА_44 і він брав пляшку з горючою речовиною. Обвинувачений говорив, що він нічого не знав. Чи був ОСОБА_3 в наручниках вона не пам`ятає. На експерименті був водій, слідчий, двоє понятих і ОСОБА_3 . Протокол слідчого експерименту вона читала, але не пам`ятає чи підписувала;

показаннями свідка ОСОБА_16 , згідно з якими він відбував покарання в Городищенській виправній колонії. Знайомий з ОСОБА_27 і Буняком. Вони мешкали в м.Новомиргород. Наприкінці 2014 року початку 2015 року він не пам`ятає чим вони займалися. ОСОБА_45 його колишня дружина. Нікого з міста Новомиргород він не пам`ятає. Де знаходиться ОСОБА_27 йому не відомо;

показаннями свідка ОСОБА_46 , відповідно до яких ОСОБА_16 був її колишнім чоловіком. Він перебував в місцях позбавлення волі в м.Рівне. ОСОБА_15 , племінник чоловіка, проживав з нею у м.Новомиргород. ОСОБА_16 телефонував їй з виправної колонії. В її присутності він розмовляв з ОСОБА_27 . ОСОБА_15 працював з нею, скупляли горіли і пір`я. Чи ходив він кудись вночі їй не відомо. У неї була банківська картка «Аваль» на неї приходили соціальні виплати. До ОСОБА_47 ніколи не зверталась з приводу ремонту телевізора. Тулуман її кума, мобільний телефон в неї був постійно. У ОСОБА_48 квіти вона також ніколи замовляла. Їй нічого не відомо про те, що ОСОБА_3 вчиняв неправомірні дії. ОСОБА_15 брав її банківську карту, бо вона просила його зняти з неї кошти;

показаннями свідка ОСОБА_49 , відповідно до яких вона працювала з ОСОБА_48 . Вона їй зателефонувала і повідомила, що в неї вимагають гроші і погрожують. Так як вона сама боялась залишатися вдома, то прийшла до неї ночувати. Вона дала в борг потерпілій ОСОБА_48 1000 грн. і вона відправила їх куди сказали вимагачі. Кому саме перерахувала кошти ОСОБА_48 не знає. Обвинуваченого ОСОБА_3 вона не знає.

Разом з тим, наявні в матеріалах кримінального провадження документи, надані стороною обвинувачення, не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку та взяті судом до уваги, як переконливі.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сторона обвинувачення, вважаючи вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною за ч.ч.4 ст.189, ч. 3 ст. 185 КК України, посилалась на вищевказані докази, та вважала їх достатніми для підтвердження провини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих їм злочинах.

Проте із такою позицією обвинувачення суд погодитись не може, виходячи із такого.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

За правилами ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно дост. 9 КПК України.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії № 10590/83 від 6 грудня 1988 р. та § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" (Capeau v. Belgium) № 4291/98 від 13 січня 2005 року.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Відповідно д ост. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленомуКПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст.185 КК України є не переконливими, ґрунтуються на припущеннях і домислах, а не на встановлених фактах, є неналежними та недопустимими, зібрані без урахування вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплено право особи на справедливий суд, що передбачає обов`язок правоохоронних органів діяти з додержанням прав і основоположних свобод людини, не зважаючи на важливість мети, яка при цьому переслідується.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права - ст. 8 Конституції України.

Відповідно до вироку Кіровського районного суду від 26.01.2021 року, в якому зроблено висновок про те, що всі злочини, які зазначені у обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 були вчинені двома особами ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , однак не в складі організованої групи, а у зв`язку із недоведенням вчинення ОСОБА_3 будь-яких злочинів, останнього було виправдано.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14.06.2021 року вирок в частині недоведення вчинення ОСОБА_16 , ОСОБА_3 та ОСОБА_15 злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України залишено без змін, а в частині виправдання ОСОБА_3 за відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.185 КК України вирок скасований та призначено новий судовий розгляд в тому ж суді.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано було виключено кваліфікуючу ознаку, за вчинення злочину в складі організованої групи.

Згідно з постановою Касаційного кримінального суду Верховного суду від 17.11.2021 року вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 січня 2021 року та ухвала Кропивницького апеляційного суду від 14 червня 2021 року щодо ОСОБА_15 та ОСОБА_16 залишено без зміни. Касайційни суд також зазначив про правильність виключення кваліфікуючої ознаки, за вчинення злочину в складі організованої групи у діях ОСОБА_16 та ОСОБА_15 .

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права (суд ураховує практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права: рішення у справах «Раманаускас проти Литви», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Делькур проти Бельгії», «Худобін проти Росії», "Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства", «Коробов проти України» - критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі злочину є доведеним. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий.

В пункті 2 постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 зазначено таке: «При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому».

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

В ході нового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення обвинувачення ОСОБА_3 зміненим не було, а саме, про створення ОСОБА_16 злочинної групи у кількості 3 осіб ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 та в подальшому вчиненні нею групою 9 епізодів злочинної діяльності та 1 епізоду злочинної діяльності ОСОБА_15 та ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб.

Дослідженням у суді обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні на предмет відповідності наведеним вимогам судом встановлено, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення є неконкретними і не зрозумілим, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, конкретного опису обставин вчинення обвинуваченими злочинів, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.185 КК України, що у свою чергу не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження викладені поверхово, з наявністю абстрактних юридичних формулювань, а обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч.3 ст185 КК України, викладені подекуди неповно, без визначення належної кваліфікації по кожному епізоду злочинів.

Відповідно до п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 740/3597/17 (провадження № 51-6070кмо19), Приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів ? протоколом слідчого експерименту. Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням установленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому. Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України.

Сторона обвинувачення посилається на визнавальні покази та проведення слідчого експерименту як на доказ вини ОСОБА_3 .

Суд не може взяте це до уваги, оскільки ОСОБА_3 надавав такі свідчення під примусом, як він сам і зазначив в судовому засіданні під час допиту. Про вказані обставини стороною захисту неодноразово зазначалося та на підтвердження надавалися скарги на дії як працівників Новомиргородського відділу, так і на дії колишніх працівників УБОЗу.

Обвинувачений ОСОБА_3 на даний час та на час проведення слідчого експерименту був особою без освіти, не вмів та не вміє читати та писати, за національністю є циганом, що він підтвердив під час його допиту в ході розгляду справи.

Захисник ОСОБА_50 , не міг замінити собою перекладача написаного слідчим тексту. До того ж, жодна посадова особа не запитувала та не забезпечила ОСОБА_3 перекладачем. Обивнуваченому ОСОБА_3 не було роз`ясненим право відмовитись від проведення слідчого експерименту, як і всі інші права.

Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим, свідком під час проведення процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 95 КПК.

За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком, належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої дії, як складової судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Доказами в кримінальному провадженні, відповідно до статті 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч.1). Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2).

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ є допустимим, відповідно до частини 1 статті 86 КПК України, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Докази є недопустимими, відповідно до частини 1 статті 87 КПК України, якщо вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Недопустимими, відповідно до частини 3 статті 87 КПК України, є докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні (п.1); після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень (п.2).

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення - частина 2 статті 86 КПК України.

Відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста.

Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

В постанові Верховного суду у справі №740/3597/17 від 14.09.2020 міститься правовий висновок, в якому зазначено, що при проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження.

Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів та випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має розцінюватись як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч.4 ст.95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду №708/813/17 від 02.12.2020, № 740/3597/17 від 14.09.2020.

При проведенні слідчого експеримента органи досудового розслідування не дотримались вимог закону, та, замість перевірки та уточнення показань на місці події, вдалися до фактичного допиту ОСОБА_3 . Не були перевірені слідчі версії та реальне існування конкретних фактів, можливості чути, бачити події за певних умов та в подальшому зробити висновок про правдивість наданих раніше показань.

Із змісту протоколів слідчого експерименту із підозрюваними ОСОБА_15 та ОСОБА_3 вбачається, що такі слідчі дії та протоколи не містять ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а є виключно проголошенням зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення.

В протоколах слідчих експериментів відсутні докази присутності потерпілих, а показання деяких потерпілих підтверджують саме неналежність процедури проведення слідчого експерименту. Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 вказувала, що під час слідчого експерименту багато циган, а потерпіла ОСОБА_13 вказала, що в неї слідчий експеримент не проводили взагалі.

Враховуючи викладене результат слідчого експерименту, проведеного із підозрюваним ОСОБА_3 не може бути доказом в даному кримінальному провадженні та не доводить його винуватість у вчиненні кримінальних правпорушень.

Верховний Суд у складі колегії Касаційного кримінального суду в постанові від 5 березня 2020 року у справі №666/5448/15-к визнав недопустимими доказами протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій та відеозаписи до них через те, що в даному випадку фактично мав місце допит особи, а не втручання у приватне життя.

Вид негласної слідчої дії, дозвіл на яку був наданий слідчим суддею зазначений як аудіо-відео контроль та спостереження за особою, з метою пошуку, фіксації і перевірки відомостей про її поведінку та тих, з ким він контактує, у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів.

В той же час, відповідно до протоколів про результати проведеної НСРД, така негласна дія проводилась в приміщенні УБОЗу, яке ніяк не може бути віднесеним до публічного місця.

Тобто, орган досудового розслідування, в межах іншого кримінального правопорушення, під поданням необхідності збору доказів з іншого факту, не у визначений ухвалою спосіб, ніби - то збирав докази стосовно інших фактів.

Протоколи про результати НСРД були складені 17.04.2015 року, тоді коли такі дії проводились 12 та 13.03.2015 року.

В даному випадку суд погоджується з захистом, що наявні всі підстави вважати протоколи про результати проведених негласних слідчих розшукових дій недопустимими доказами, оскільки отримані не в порядку, передбаченому КПК України.

Отже, отримані результати відповідних слідчих дій є недопустимими доказами та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку (такий висновок, окрім іншого, зробив Верховний Суд у справі №761/34909/17, постанова від 14.04.2020 року).

При цьому, на переконання суду, під час вказаних слідчих дій працівник поліції допитав підозрюваних осіб без роз`яснення їм прав, а також без участі адвоката та складання відповідного протоколу.

Зауважується на тому, що допит підозрюваного - це слідча дія, що провадиться шляхом опитування особи, яка має статус підозрюваного, з метою одержання даних щодо обставин, які стали підставою для її затримання або застосування запобіжного заходу, а також для отримання іншої інформації, яка має доказове чи інше значення для кримінального провадження. Положеннями ч. 3 ст. 224 КПК України визначено, що перед допитом встановлюється особа, роз`яснюються її права, а також порядок проведення допиту. При цьому кримінальним процесуальним законом визначено, що в ході допиту підозрюваного в рамках кримінального провадження щодо особливо тяжких злочинів присутність захисника є обов`язковою. У свою чергу негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт і методи проведення яких не підлягають розголошенню, спрямовані на збирання, перевірку чи дослідження фактичних даних у конкретному кримінальному провадженні, та які проводяться у разі крайньої необхідності, коли відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати іншим способом.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні - це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

При оцінці ефективності досудового розслідування слід виходити з того, що ефективність досудового розслідування є співвідношенням процесуальних дій, процесуальних рішень, реалізованих учасниками кримінального провадження, а також їх результатів із положеннями КПК, що визначають підстави, умови і порядок їх проведення чи прийняття, з урахуванням оптимальних затрат часу та зусиль на це.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях виокремив таку систему критеріїв ефективності досудового розслідування:

1) метою проведення досудового розслідування завжди має бути досягнення завдань кримінального провадження (спрямованість на їх досягнення);

2) здійснення досудового розслідування повинно відповідати принципу законності, зокрема забезпечувати ефективне виконання положень національного законодавства (законність);

3) досудовому розслідуванню має бути притаманна засада публічності (ініціативності органу досудового розслідування), яка полягає в оперативній реакції на вчинене кримінальне правопорушення компетентною особою, яка не залежатиме від волі зацікавлених осіб (публічність);

4) вимога розумної швидкості досудового розслідування, що передбачає здійснення процесуальних дій на цьому етапі судочинства без зайвих затримок, їх своєчасність, відсутність необґрунтованого зупинення кримінального провадження тощо (розумна швидкість);

5) всебічність та повнота застосування заходів, спрямованих на розкриття кримінального правопорушення, яка насамперед, передбачає правильність, послідовність та логічність отримання доказів та оперування ними, обґрунтування процесуальних рішень (всебічність та повнота розслідування);

6) незалежність та неупередженість особи, яка здійснює досудове розслідування (незалежність та неупередженість);

7) прозорість досудового розслідування, захист прав та інтересів потерпілого та його родичів, що передбачає своєчасне надання їм процесуального статусу, залучення до проведення процесуальних дій, ознайомлення з матеріалами провадження (прозорість).

Всі допитані в судовому засіданні свідки не були очевидцями кримінального правопорушення, не підтвердили факту вимагання обвинуваченим ОСОБА_3 передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, що завдало майнової шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечив покази, які він давав в ході досудового розслідування, в тому числі під час слідчого експерименту, пославшись на тиск з боку працівників поліції.

В обвинувальному акті неодноразово вказується на повідомлення ОСОБА_3 інформації ОСОБА_16 стосовно особи у якої можна вимагати кошти, повідомлення про виконання вказівки наданої ОСОБА_16 , на самі вказівки ОСОБА_16 адресовані ОСОБА_3 . В той же час, матеріали кримінального провадження не містять будь-які дані, отримані з телекомунікаційних мереж, про телефонні розмови чи текстові повідомлення між ОСОБА_3 та ОСОБА_16 , що опосередковано вказує на правдивість показів ОСОБА_3 , які він надав в судовому засіданні.

Обвинувачення посилається на результати НСРД отримані в ході розмов оперативного співробітника з ОСОБА_15 та з ОСОБА_3 . З даних розмов можна зробити висновок про необізнаність ОСОБА_3 про вчинювані ОСОБА_15 та ОСОБА_16 кримінальних дій, будь-яка усвідомленість у ОСОБА_3 відсутня.

Таким чином, хоч дії ОСОБА_3 в частині надання бензину, перевезення викраденого майнаі сприяли вчиненню злочинів ОСОБА_15 та містять в собі ознаки пособництва, проте, не можуть кваліфікуватися, як кримінально карні діяння, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 не був обізнаним про плани ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та його дії не охоплювалися єдиним, з іншими обвинуваченими умислом, на вчинення злочинів.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 189 КК України характеризується умисною формою вини і корисливим мотивом. Це означає, що прокурор мав довести беззаперечними доказами, що ОСОБА_3 діяв умисно, за попередньою змовою з іншими особами, тобто був обізнаний про всі плани та задуми своїх спільників, разом з ними незаконно вимагав у потерпілих майно (гроші), у зв`язку з чим потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

З об`єктивної сторони вимагання характеризується двома взаємопов`язаними діями: 1) пред`явленням майнової вимоги; 2) погрозою застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди або з реальним заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.

Вимога, як ознака вимагання, означає викладену в рішучій формі пропозицію винного до потерпілого (власника, особи, у віданні чи під охороною яких перебуває майно) про передачу майна, права на майно або вчинення останнім інших дій майнового характеру. Пред`явлена суб`єктом майнова вимога утворює ознаку об`єктивної сторони цього злочину тільки за умови, що вона є завідомо протиправною. При вимаганні винна особа прагне заволодіти не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру.

Закон вимагає, щоб докази, якими обґрунтовується вирок, були конкретними за змістом.

Висновок суду про винуватість особи не може ґрунтуватись на припущеннях, а має бути чітким, логічним і обґрунтованим на підставі конкретних доказів, зібраних відповідно до закону. Таких беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_3 в судовому засіданні надано не було.

Жоден із свідків та потерпілих допитаних у кримінальному провадженні не вказав на причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_11 на причетність ОСОБА_3 у вчиненні злочину в своїх показаннях не вказує. Також в ході досудового розслідування не знайдено сірого чи білого качиного пір`я в будинку чи автомобілі ОСОБА_3 . Немає відомостей про збут піря ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_7 , який безпосередньо в судовому засіданні зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 в нього нічого не вимагав і він його ніколи бачив. Доказів на підтвердження обвинувачення, що ОСОБА_3 здавав металобрухт, в матеріалах провадження не має.

Потерпілий ОСОБА_8 зазначив в ході допиту, що йому не відомий ОСОБА_3 і номер мобільного телефону в нього ніколи не просив, що суперечить твердженням зазначеним в обвинуваченні.

Потерпілий ОСОБА_9 вказав, що до нього приходила мати ОСОБА_3 та начеб то віддавала йому гроші за сина. Допитана за клопотанням сторони захисту мати ОСОБА_51 пояснила, що є неграмотною. Коли її син перебував під вартою, слідча їй порадила відшкодувати кошти потерпілим для покращення ситуації.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 жодним чином не вказували на причетність обвиунваченого ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень та не мають до нього ніяких претензій. В своїх показаннях вказують, що гроші скидали на картку з «прівищем ОСОБА_32 », який слідством не встановлений, телефонував чоловік на імя « ОСОБА_18 », який в подальшому був впізнаний по голосу потерпілими.

Разом з тим, показання допитаних в судовому засіданні свідків та потерпілих є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі, не викликають сумнівів у їх достовірності. Об`єктивних підстав не довіряти показанням свідків та потерпілих у суду не було.

Стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів, які спростовують зміст показань свідків та потерпілих або ставлять під сумнів їх репутацію.

Разом з тим, наявні в матеріалах кримінального провадження документи, надані стороною обвинувачення, не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку та взяті судом до уваги, як переконливі.

З наданих суду результатів НСРД, які суд вважає можливим прийняти до уваги лише в частині, що свідчить на користь обвинуваченого, вбачається, що ОСОБА_3 не знав про те як використовується бензин ОСОБА_16 та для яких цілей. Бензин надавав лише на вимогу свого брата ОСОБА_30 , який обіцяв відшкодувати витрачені на бензин кошти, у зв`язку з чим і вважав отримані кошти, як плату за наданий ним бензин.

Суд не приймає до уваги посилання обвинувачення на слідчі експерименти з участю ОСОБА_15 та ОСОБА_3 , в яких вони вказують на свою спільну участь у вчиненні кримінальних правопорушень спільно з ОСОБА_16 .

Так, ОСОБА_15 був допитаний слідчим 14.01.2015 року по обставинам кримінальних правопорушень та дав покази в яких повністю визнавав свою вину та викривав діяльність ОСОБА_16 та ОСОБА_3 . В цей же день, за його бажання, йому було призначено захисника ОСОБА_52 та залучено до участі у кримінальному провадженні, а 15.01.2015 року з участю ОСОБА_15 було проведено слідчий експеримент, про що складено відповідний протокол, однак захисник участі в ньому не приймав, згода обвинуваченого на проведення слідчого експерименту без участі захисника відсутня, що порушує право обвинуваченого на захист.

14.01.2015 року було проведено допит обвинуваченого ОСОБА_3 з участю захисника ОСОБА_52 , при цьому, слідчим не враховувався можливий конфлікт інтересів ОСОБА_15 та ОСОБА_3 , позиція яких станом на 14.01.2015 року ще не могла бути відома слідству.

15.01.2015 року проведено слідчий експеримент з участю ОСОБА_3 , в ході якого він надав покази, про свою причетність до скоєних кримінальних правопорушень. Разом з тим, даний протокол слідчого експерименту не є інформативним в частині конкретизації участі кожного із учасників, крім того, слідчий експеримент проводився на підтвердження показів ОСОБА_3 , які змінено і дані покази суд оцінював безпосереднь під час розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 виконував прохання ОСОБА_16 та брата ОСОБА_53 , достовірно не знаючи про всі обставини та дії як ОСОБА_28 , так і Полозова. В матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_3 отримав якісь доходи від такої допомоги чи тим більше брав участь у розподіленні доходів від злочинної діяльності. Також і не було розподілу ролей, ОСОБА_3 в такій змові участі не приймав.

При цьому суд зазначає, що протягом всього часу судового розгляду кримінального провадження сторонам були створені необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Вони мали рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статі 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 373 КПК України - обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, сторона обвинувачення під час судового розгляду вказаного кримінального провадження не довела поза розумним сумнівом, належними та допустимими доказами, що вказані вище дії були вчинені обвинуваченим.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ч. 2 ст. 17 КПК України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд розглядає кримінальне провадження на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, стороною обвинувачення під час судового розгляду не надано достатніх, допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 189, ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України - виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином висунуте ОСОБА_3 обвинувачення за ч.4 ст.189, ч.3 ст.185 КК України не знайшло свого підтвердження дослідженими під час судового розгляду доказами та не доведене стороною обвинувачення поза межами розумного сумніву, а тому відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.373 КПК України суд вважає за необхідне ухвалити за цим обвинуваченням виправдувальний вирок з раніше викладених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.189, ч.3 ст.185 КК України визнати невинуватим та виправдати, у зв`язку з недоведенням вчинення ним цих кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1