Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/255/2024 Справа № 641/3449/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 1, 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000568 від 03.05.2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, 04.04.2023 року ОСОБА_4 , перебував у кафе поблизу «Комунального ринку», де зустрівся із знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими разом вживав алкогольні напої. Після чого близько 15:00 год. всі разом пішли за адресою: АДРЕСА_1 , де проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. В під?їзді зустріли сусіда ОСОБА_8 , який запросив до себе в гості до кв. №2 цього ж будинку. В кв. №2

ОСОБА_4 вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. В ході спілкування ОСОБА_6 відійшла в сусідню кімнату, залишивши мобільний телефон, який належав її матері ОСОБА_9 , на столі. У вказаний день, після 15 години, більш точно встановити не виявилося за можливе, перебуваючи у вказаній квартирі, у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб та тим, що ОСОБА_6 відволіклась від мобільного телефону, взяв зі столу мобільний телефон ТМ «ОРРО А31» вартістю 1 722 гривні, належний ОСОБА_9 , тим самим незаконно заволодів ним. Заволодівши у такий спосіб чужим майном, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чи спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001478 від 15.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, 11.11.2023 року приблизно о 12:00 год., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи на «Комунальному ринку» біля кафе ПП «Віценя», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , познайомився з раніше незнайомими йому - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з якими почав спілкуватися та вживати спиртні напої. В ході спілкування з ОСОБА_10 у ОСОБА_4 за попередньою змовою з раніше знайомим йому ОСОБА_5 , виник спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння, шахрайським шляхом, належним ОСОБА_10 мобільним телефоном ТМ «Huawei Y6». Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_5 , під приводом розрахунку у кафе застосунком «Приват24» з мобільного телефону потерпілого, скориставшись довірою ОСОБА_10 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, попрохали у нього належний йому мобільний телефон, на що останній, не розуміючи злочинного умислу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , погодився та, будучи введеним в оману ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій останніх, добровільно передав їм свій мобільний телефон марки «Huawei Y6», вартість якого відповідно до висновку експерта №CE-19/121-23/28220-ТВ від 05.12.2023 року складає 2054,33 гривень. Далі, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , не маючи наміру повертати належний ОСОБА_10 мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись належним ОСОБА_10 мобільним телефоном на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2054,33 гривні.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) за попередньою змовою групою осіб.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України через втрату чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України за епізодом від 04.04.2023 року та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України за епізодом від 11.11.2023 року.

Судом було роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право на закриття вказаного кримінального провадження.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні надали свою згоду на закриття кримінального провадження частині обвинувачення останніх у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначили, що їм зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження, що надана ними згода є добровільною, їм зрозуміло, що закриття кримінального провадження в цій частині буде здійснюватися з нереабілітуючих підстав.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, матеріали справи містять заяви останніх про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про таке.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18липня 2024 року №3886-IX«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст.51КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правилами ч. 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст.51КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту (ЄРДР за №0000568 від 03.05.2023 року) вбачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України 04.04.2023 року стосовно потерпілої ОСОБА_9 ..

Зі змісту обвинувального акту (ЄРДР за №0001478 від 15.11.2023 року) вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України 11.11.2023 року стосовно потерпілого ОСОБА_10 ..

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений на рівні 2684 гривень, а 50 відсотків від його розміру становлять, 1342 грн..

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України яке було вчинено 04.04.2023 року та на момент вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке було вчинено 11.11.2023 року, розмір вартості викраденого майна якими заволоділи обвинувачені, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 та 190 КК України, становить 2684 грн. (1342х 2 =2684).

Діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 у розмірі 1 722 грн. та діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 у розмірі 2054, 33 грн. що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 1 ст.3 КК України унормовано, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 1, 3 ст.479-2КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст.284КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Здійснивши аналіз наведених вище положень законів, слід дійти висновку, що відбулася втрата чинності закону шляхом прийняття нового закону і, відповідно, визначення нових меж між адміністративними правопорушеннями (дрібне викрадення чужого майна) та кримінальним правопорушенням (крадіжки, шахрайство).

З огляду на наведене вище, беручи до уваги положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення в порядку, передбаченому п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, позаяк вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, ураховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України, позицію обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надали згоду на закриття кримінального провадження стосовно них щодо потерпілої ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України та щодо потерпілого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 190 КК України з наведених вище підстав, кримінальне провадження підлягає закриттю у вказаній частині через втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. При цьому, нормами КПК України не передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження у справі.

На підставі викладеного суд залишає без розгляду цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди. При цьому суд роз`яснює позивачу його право на звернення до суду з таким позовом у порядку цивільного судочинства.

Суд скасовує арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.05.2023 року, та вирішує питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

При цьому слід продовжити судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, виділивши його в окреме провадження.

Керуючись ст. 100,284, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України через втрату чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, виділивши його в окреме провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.05.2023 року на мобільний телефон марки «OPPO A31» чорного кольору, без SIM-карти, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , зняти.

Речові докази: коробку білого кольору з-під мобільного телефону марки «OPPO A31» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ; гарантійний талон на мобільний телефон «Huawei Y6»; DVD-R диск з відеозаписами від 11.11.2023 року з ломбарду «Острів Скарбів» у білому паперовому пакеті зберігати в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «OPPO A31» чорного кольору, без SIM-карти, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 вважати повернутим потерпілій ОСОБА_9 .

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 26.11.2024 року о 09-55 год.

Cуддя- ОСОБА_1