справа № 208/7641/24
№ провадження 1-кс/208/1357/24
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № №0000144 , внесеного 15.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, -

встановив:

Слідчий СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням із прокурором Кам`янської окружної прокуратури, звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти накласти арешт на банківський рахунок, за яким закріплена банківська картка № НОМЕР_1 відкритий в ТОВ «НоваПей» (, поштова адреса: АДРЕСА_1 ) на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 . Зупинити видаткові операції по вищевказаному рахунку за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та суми залишку, пов`язаних з виплатою заробітної плати.

29.07.2024 - 18700 грн., 5000 грн;

29.07.2024 - 5000 грн, 5000 грн;

30.07.2024 -15000 грн, 15000 грн, 10000 грн;

30.07.2024 - 28000 грн., 29000, 29000 грн;

31.07.2024 - 02.08.2024 року - 57806,80 грн.

01.08.2024 - 11804 грн.,

02.08.2024 - 20000 грн.;

Всього: 249310,80 грн.

У судове засідання слідчий Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області не з`явився, надав слідчому судді заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив клопотання про арешт майна задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав слідчому судді клопотання, згідно якого, вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна за його відсутності.

Власник майна, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, до суду не прибував, заяв, клопотань суду не надавав.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000144 від 15.06.2024,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

04.08.2024 до Кам`янського РУП з заявою звернулась ОСОБА_5 про те, що а період з 20.07.2024 по 03.08.2024 невстановлена особа шахрайським шляхом, зателефонувавши з номеру телефону НОМЕР_3 представилась працівником " ОСОБА_6 " під приводом перерозрахунку заробітньої плати, заволоділа грошовими коштами гр. ОСОБА_5 в суммі 238000 грн. які остання добровільно, самостійно перерахувала на банківську карту НОМЕР_1 . В звя`язку з чим ОСОБА_5 спричинено матеріального збитку на вищевказану суму. (ЖЕО 14154 від 04.08.2024)

В ході проведення досудового розслідування допитано в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надала наступні показання: «29.07.2024 року мені зателефонувати з номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , та жінка, яка телефонувала представилась працівником з минулого мого працевлаштування «СесБакЛабараторія» та повідомила про те, що в них є заборгованість за певний період мого працевлаштування відносно мене. Поспілкувавшись, невідома жінка повідомила, що вищевказана компанія заборгувала перед мною 154 000 гривень, так як я працювала в умовах воєнного стану і тд. В подальшому, вказана невідома жінка повідомила, що вона переводить мене на «Є-підтримку», які ніби то займається населенням, і саме вони повинні були виплатити мені заборговані грошові кошти. Під час спілкування з «Є-підтримкою», мені повідомили, що мені потрібно піти до Пенсійного Фонду та взяти довідки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для подальшого отримання грошових коштів. Можу також повідомити, що під час переведення між співробітницею мого минулого працевлаштування та «Є-підтримкою» я залишалась на лінії з вищевказаним номером мобільного телефону, та зі мною з того ж самого номеру просто продовжувала розмову інша жінка. Того ж дня, я пішла та оформила вказані довідки в Пенсійному Фонді, та я зателефонувала на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , через деякий час спілкування, жінка поклала слухавку, та мне перетелефонували з номеру мобільного телефону НОМЕР_4 та представились ОСОБА_7 , де в ході спілкування жінка перевела мене на представника «Є-допомога». Під час спілкування, вказана жінка знову почала розповідати про заборгованість мого минулого працевлаштування, та сказала, що потрібно виплатити комісію в розмірі 14 000 гривень на Пенсійний Фонд та 30 000 гривень податок на вказані кошти на банківську картку № НОМЕР_1 . В подальшому я перерахувала вказані грошові кошти (з яких карток якого банку я не пам`ятаю, так як в останній декілька днів я перебуваю в стані хвилювання, та не можу згадати). Потім, після того, яка я перерахувала вказані грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , мені повідомили, що всі операції пройшли невдало, та вони будуть повернені мені через деякий час, та мені потрібно перекрити вказаний борг, та мені потрібно переказати ще 10 000 гривень, що я й зробила. В подальшому, мені повідомляли суму яку мені потрібно було перерахувати, та я здійснювала поповнення. Всі поповнення відбувались на картку № НОМЕР_1 . Мені також повідомили, що мені потрібно пройти якусь верифікацію в якій я повинна була надати всі свої дані, потім почали повідомляти що мене заблокувались в якомусь кредитному ліміті, 04.08.2024 року я почала підозрювати, що це можуть бути шахраї, та я зателефонувала на 3700 до АТ КБ «Приват банк» для того, щоб дізнатись, про те, чому мені не повертаються грошові кошти, які повинні мені були повернутись зі слів вказаних жінок, та розповіла про вказану подію оператору, який на це повідомив, що скоріш за все це шахраї та запропонував мені заблокувати картки, що я й зробила. Можу повідомити, що я за весь період здійснювала наступні транзакції й поповнення:

-29.07.2024 року о 19:36 год. з банківського рахунку НОМЕР_5 , банку АТ КБ «Приват банк» грошові кошти в сумі 19 050 гривень на інший свій рахунок НОМЕР_6 , банку АТ КБ «Приват банк», які в подальшому, з вказаного рахунку перерахувала на картку № НОМЕР_1 .

-30.07.2024 року о 16:56 год., 17:00 год. та 17:39 год. я здійснювала поповнення картки № НОМЕР_1 з банкомату банку АТ КБ «Приват банк», який розташований в магазині «ЕВА» за адресою м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 34.

-З банківського рахунку НОМЕР_7 , банку АТ «ПУМБ» три транзакції 30.07.2024 року сумами 28 000 грн., 29 000 грн. та 29 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 .

-В період з 29.07.2024 року по 02.08.2024 року з банківського рахунку НОМЕР_8 , банку АТ «ОТП банк», чотирьма транзакціями, сумами 5 000 грн., 5000 грн., 11 804 грн. та 20 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 .

Також, 05.08.2024 року я помітила, що на моєму мобільному телефоні, в додатку «Гаманець» з`явилась банківська картка банку АТ «А-банк», яку я раніше не використовувала. Тоді я направилась до відділення банку, де мені повідомили, що в мене відкрита банківська картка з рахунком НОМЕР_9 в якої наявний кредитний ліміт 60 000 гривень. Взявши виписку по вказаному рахунку я помітила, що всі грошові кошти були зняті з вказаної картки, також, були розрахування в магазині «Варус» (більш детально на виписці).

05.08.2024 року я виявила, що на мою пошту надійшло смс повідомлення від «НоваПей» про те, що на мене оформлено два якихось кредити. Відкривши пошту, я побачила, що 29.07.2024 року мені від «НоваПей» прийшло повідомлення в якому наявна анкета-заява про відкриття рахунку в вказаній платіжній системі, що я особисто не робила. Зателефонувавши на гарячу лінію, я розповіла про вказану ситуацію, на що мені повідомили, що дійсно, на моє ім`я відкрито рахунок та прив`язана картка № НОМЕР_1 на яку я перераховувала грошові кошти. Також, в анкеті-заяві я виявила, що до рахунку прив`язаний фінансовий номер НОМЕР_10 який мені не належить».

Вказаний банківський рахунок містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки безпосередньо вказують на вчинення шахрайських дій. Крім того, вказаний банківський рахунок та грошові кошти які містяться на ньому, які надходять і знаходяться на вказаному розрахунковому рахунку, без прийняття відповідно рішення про арешт, будуть безпідставно та незаконно переведенні в готівку або імовірно перераховані на рахунки інших осіб, які можуть бути пов`язані спільним злочинним умислом за заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та/чи зловживання довірою.

Згідно ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства») положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього.

Тому враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, оскільки підставою клопотання є збереження речових доказів; спеціальна конфіскація; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а тому з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, з можливою в подальшому спеціальною конфіскацією та збереження речових доказів, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на банківський рахунок, за яким закріплена банківська картка № НОМЕР_1 відкритий в ТОВ «НоваПей» (, поштова адреса: АДРЕСА_1 ) на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зупинив видаткові операції по вищевказаному рахунку за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та суми залишку, пов`язаних з виплатою заробітної плати, тимчасово, на час накладення арешту.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1