ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/2138/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкові, громадянина України, українець, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, військовозобов`язаний, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 28.05.2013 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням приписів ст. 75, 76, 104 КК України, з звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням відповідних обов`язків;

- 22.10.2013 вироком Київського райсуду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням приписів ст. 75, 76 КК України, з звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки 6 місяців та покладенням відповідних обов`язків;

- 21.12.2018 вироком Київського райсуду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 6 років 11 місяців 4 днів позбавлення волі; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано попереднє ув`язнення з 08.04.2014 по 29.10.2014 та з 25.01.2016 по 21.12.2018 в строк призначеного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, звільнений 21.12.2018 з під-варти в залі суду у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 25.11.2019 вироком Орджонікідзевського райсуду м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу на користь держави у розмірі 850 гривен;

- 11.03.2020 вироком Комінтернівського райсуду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі зі штрафом на користь держави у розмірі 850 гривен, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, визначено виконувати самостійно, з застосуванням приписів ст. 75, 76 КК України, з звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням відповідних обов`язків; 15.07.2020 вироком Харківського апеляційного суду вирок Комінтернівського райсуду м. Харкова від 11.03.2020 скасовано в частині призначеного покарання, вважається засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, вирок Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 25.11.2019 визначено виконувати самостійно;

- 20.01.2021 вироком Жовтневого райсуду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі зі штрафом на користь держави у розмірі 850 гривен, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, визначено виконувати самостійно;

- 02.03.2023 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі зі штрафом на користь держави у розмірі 850 гривен, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, визначено виконувати самостійно, з рахуванням строку відбуття покарання з 28.08.2020, звільненого з місць позбавлення волі 20.09.2023 по відбуттю строку призначеного покарання,

засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних, корисних злочинів, при цьому судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно при наступних обставинах:

ОСОБА_7 11 червня 2024 року, близько 20:00 години, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, розташованої поблизу будинку АДРЕСА_2 , звернув увагу на наявний у раніше йому незнайомого потерпілого ОСОБА_8 , велосипед торгівельної марки «FEDERAL» моделі «BMX», вартістю 10500 гривен, на заволодіння яким у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел.

Після чого, підсудний ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном - належним потерпілому ОСОБА_8 зазначеним велосипедом шляхом обману, ввівши потерпілого ОСОБА_8 в оману відносно своїх дійсних злочинних намірів, переконав ОСОБА_8 тимчасово передати йому у користування велосипед, на що ОСОБА_8 , виходячи з хибної впевненості в правильності та добросовісності дій підсудного, дав свою згоду, передавши підсудному витребуване ним майно - велосипед, яким останній, заздалегідь не маючи можливості та наміру виконати зобов`язання, незаконно заволодів, з місця вчинення злочини зник, та розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у вказаній сумі.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати та ухвалити в частині призначення покарання, нове судове рішення. Призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, та звільнити від відбуванням покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням встановити іспитовий строк два роки з покладенням на нього обов`язків, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням на певний строк.

Обвинувачений, в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином жодних клопотань на момент розгляду справи до суду не надавав.

Захисник ОСОБА_9 надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, ухвалила продовжити розгляд справи за відсутності обвинуваченого та його захисника, які належним чином повідомлені, а їх відсутність, за наведених обставин, не є перешкодою для розгляду кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 43 - 46), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_7 суд правильно кваліфікував ч. 2 ст. 190 КК України а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальній стан тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покаранняОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є нетяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі і за вчинення аналогічних злочинів, при цьому наявні судимості не зняті та не погашені у встановлено законом порядку, після звільнення з місць позбавлення волі, повторно вчинив зазначений злочин, не працює у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває. Крім того, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, за відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, і також вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливе без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, оскільки останній для себе правильних висновків не зробив та знов вчинив корисливий злочин, тому законних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає.

З урахуванням вищезазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість, як то вважає захисник.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді