н/п 1-кп/766/3462/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку дії запобіжного заходу

(повний текст)

24.09.2024

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_5

представників потерпілого (приватне підприємство «УКАН», ) ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610 від 18.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК)

В С Т А Н О В И В :

Прокурором, у зв`язку з закінченням строку запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 (27.09.2024), на підставі частини третьої ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК), подано клопотання від 19.09.2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на строк 60 днів без визначення застави.

І. Позиція сторони обвинувачення

Клопотання сторони обвинувачення обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, що свідчить про те, що ОСОБА_4 становить підвищену небезпеку, оскільки тяжкість покарання дають підстави вважати можливим незаконний вплив обвинуваченого на свідків, ухилення від суду, а також є вірогідність перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Сторона обвинувачення вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на даному етапі провадження не зменшились.

Прокурор вважає, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з огляду на реальність та актуальність ризиків, передбачених частиною ст. 177 КПК України, зокрема:

п. 1 (переховування від суду) на думку прокурора є наявність ризику переховування обвинуваченого від суду задля уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки (утриманців чи неповнолітніх дітей не має), крім цього тяжкість покарання що загрожує обвинуваченому може спонукати його залишити місце проживання та виїхати за межі України або сховатися на тимчасово окупованій території України;

п. 3 (незаконний вплив на свідків) на думку прокурора, ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі матиме змогу незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки обвинувачений вже неодноразово телефонував представнику потерпілого і декілька разів з ним зустрічався та вимагав гроші за насіння гірчиці.

Крім того, прокурор вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки та виконання обов`язків обвинуваченим, а вільно пересуваючись обвинувачений зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також прокурор переконує, що викладені ризики та значний суспільний резонанс даного кримінального провадження також свідчать про те, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе забезпечити його належну поведінку та попередити спроби обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ІІ. Позиція сторони захисту

Обвинуваченим до Суду подано скаргу від 09.09.2024 на ненадання необхідної медичної допомоги, в якій у зв`язку з тим, що він не може отримувати кваліфіковану медичну допомогу, а саме зробити операцію на колінному суглобі, фізіопроцедури для хребта, просить Суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт, оскільки при цьому він буде мати можливість повноцінно лікуватись і зробити планову операцію.

Свою скаргу (клопотання) обвинувачений обґрунтовує поганим станом здоров`я і неможливості отримувати в СІЗО належне медичне обслуговування.

Захисник, під час судового засідання, подав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання обґрунтовано тим, що обвинувачений одружений та проживає в шлюбі з травня 1993 року. Разом з дружиною проживає за адресою: АДРЕСА_1 по теперішній час. Має доньок: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається та є студенткою ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; онука, сестер: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 Раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи, достовірно знаючи, що проти нього є кримінальне провадження з квітня 2023 року і по теперішній час з`являвся на виклики до слідчого, брав участь у слідчих діях, не перешкоджав встановленню істини по справі, а отже не має наміру ухилятися від органів слідства та суду.

На теперішній час обвинувачений утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», має низку хронічних захворювань, неодноразово звертався з заявами про надання йому належної медичної допомоги, проте уся допомога полягала тільки в наданні обезболюючих ліків, після яких були ускладнення зі здоров`ям. Має направлення на операцію у зв`язку з погіршенням здоров`я, однак медична установа філія ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеської областях тільки намагається скласти план підтримуючої терапії і реабілітації. Крім того, обвинувачений скаржився на хворий шлунок. Йому потрібна дієта. Однак це залишилося поза увагою адміністрації СІЗО.

До клопотання додані документи на підтвердження сказаного, а саме: копія посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС, копія витягу з реєстру територіальної громади, копія характеристики обвинуваченого, копії свідоцтва про народження сестер обвинуваченого, його доньки, свідоцтва про шлюб доньки, медичні документи, копія відповіді з філії ЦОЗ ДКВС.

Крім того захисник заперечував проти клопотанням сторони обвинувачення з тих підстав, що прокурором не доведені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З зазначених підстав просив Суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого на домашній арешт з 21.00 години до 07.00 години.

ІІІ. Мотиви Суду

Вирішуючи зазначене клопотання сторони обвинувачення, Суд виходить з того, що підставою, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу в тому числі у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, які дають достатні підстави Суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що перелічені в диспозиції частини першої ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК).

В Кримінальному процесуальному кодексі поняття «обґрунтована підозра» не розтлумачено, проте відповідно до частини шостої ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі, застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК).

Отже, з огляду на практику Європейського суду з прав людини Суд бере до уваги, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» застосовується з метою уникнення порушення п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) і за узагальненим тлумаченням визначається, як наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», від 21.04.2011, заява № 42310/04, пункт 175).

Під час судового провадження, за наявності обвинувального акта на розгляді суду, є обґрунтовані підстави вважати, що стандарт доведення «обґрунтована підозра» дотримано. Однак виконання цієї умови не звільняє сторону обвинувачення від доказування наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду або/та створитимуть загрозу суспільству.

Отже, оцінюючи рівень доведеності сторонами провадження обставин, які б могли вплинути на мотиви Суду під час ухвалення рішення щодо зазначеного клопотання, Суд наголошує, що тягар доведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК та необхідності застосування відповідного запобіжного заходу завжди залишається на стороні обвинувачення, оскільки на боці сторони захисту завжди діє презумпція «свободи», сформульована в ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції.

Водночас Суд також зауважує, що право на свободу, як і інше право особи (людини) не є абсолютним, відтак може бути обмеженим відповідно до закону. Крім того, з метою уникнення свавілля право на свободу має обмежуватись відповідними зобов`язаннями покладеними на особу, дотримання (виконання) яких унеможливило б порушення прав і інтересів інших осіб, суспільства та держави.

В цьому контексті Суд звертає увагу, що за змістом приписів ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Отже Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права учасників кримінального провадження, зокрема, обвинуваченого, його право на свободу, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на практику ЄСПЛ Суд, наголошує, що продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, заява N 40107/02, пункт 79)

Отже, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, Суд розуміє, що саме існування «обґрунтованої підозри» та вагомість доказів, які її підтверджують (враховуючи і не порушуючи презумпцію невинуватості), а також тяжкість покарання не можуть бути єдиними підставами для продовження строку тримання під вартою, а тому такі обставини мають розглядатися в сукупності з іншими.

Зокрема Суд бере до уваги наявність таких обставин, як: вік та стан здоров`я обвинуваченого; його поведінку під час досудового розслідування; місце роботи (рід зайнять, спосіб життя) обвинуваченого; стадія розгляду справи і не досліджені докази, кількість не допитаних свідків і можливість впливу на них.

Водночас, Суд ще раз наголошує, що відповідно до КПК тягар доведення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, покладається на сторону обвинувачення, однак, в свою чергу, сторона захисту має переконати Суд і довести наявність умов, що мінімізують зазначені ризики і припущення прокурора щодо можливих вчинків обвинуваченого.

Суд бере до уваги аргументи сторони захисту щодо соціальних зв`язків обвинуваченого і його добросовісної поведінки під час досудового розслідування. Однак на думку Суду, цього наразі недостатньо для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки судовий розгляд кримінального провадження тільки розпочався і подальша поведінка обвинуваченого ще для Суду не зрозуміла.

Крім того, Суд, розглядаючи мотиви зазначених клопотань захисника та скарги обвинуваченого, які стосуються стану здоров`я і неналежного медичного обслуговування, звертає увагу на таке.

Відповідно до частини четвертої, п`ятої ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 22 зазначеного Закону нагляд за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення здійснюється прокурором шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Постанови і вказівки прокурорів щодо додержання встановлених законодавством порядку і умов тримання осіб, взятих під варту, підлягають обов`язковому виконанню адміністрацією місць попереднього ув`язнення.

Натомість, відповідно до частини першої ст. 177 КПК України є метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Отже, Суд, з огляду на мету застосування запобіжного заходу, вважає, що належних, допустимих і достатніх доказів наявності обставин, які можуть перешкоджати обвинуваченому знаходитись у Миколаївському слідчому ізоляторі, не надано, а тому аргументи сторони захисту щодо стану здоров`я обвинуваченого, які ґрунтуються лише на висновках філії ЦОЗ ДКВС, Суд залишає поза увагою.

ВИСНОВКИ СУДУ

Суд вважає, що прокурором дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», в тому числі доведено існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, які можуть перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження або ж створитимуть загрозу суспільству.

Відтак, за переконанням Суду тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення (у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років) є вагомою, хоча і не єдиною, підставою спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку обвинуваченого та припустити, що обставини, які перелічені в ст. 177 КПК можуть настати при обранні більш м`якого запобіжного заходу чи в разі його скасування.

Водночас Суд вважає, що аргументи сторони захисту не були переконливими в тому, що в разі звільнення обвинуваченого з під варти (отримання ним свободи) є умови, за яких останній дотримається (виконає) свої обов`язки щодо недопущення порушення прав та інтересів, як інших осіб, так і суспільства в цілому та держави і не допустить спроб вчинити дії, що передбачені приписами ст. 177КПК.

Виходячи з перелічених обставин у сукупності Суд зауважує, що в даному випадку (виходячи з позиції сторін і ступеню доведеності обставин) обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого.

Проте, керуючись вимогами частини третьої ст. 183 КПК України, Суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку Суду є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого і відповідає розміру встановленому пунктом 3 частини п`ятої ст. 182 КПК України.

В разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави Суд вважає за доцільне передбачити покладання на обвинуваченого обов`язки передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 315, 369-372, 392, 395, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

2. Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до «15» листопада 2024 року, включно.

3. Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600,00 грн (шістсот п`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.)

4. Застава може бути внесена у будь-який момент часу протягом дії цієї ухвали обвинуваченим, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Херсонській області за реквізитами:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26283946;

Банк отримувача ДКСУ, м. Київ;

Код банку отримувача (МФО) 820172;

Рахунок отримувача: UA0001110.

5. У разі внесення застави у визначеному судом розмірі і надання підтверджуючих документів, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти негайно.

6. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

7. При застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

5) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

8. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити 2 (два) місяці з моменту внесення застави.

9. Роз`яснити обвинуваченому, заставодавцю, що у випадку внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи місця ув`язнення, а саме: Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

10. Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем (щодо забезпечення належної поведінки обвинуваченого), а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

11. Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» (54030, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне поле, 5),

12. Ухвала підлягає негайному виконанню.

13. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

14. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Повний текст ухвали оголошено в приміщенні суду 30.09.2024 року о 09 год. 00 хв.

СуддяОСОБА_1