Провадження №1-кп/523/1565/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України у спрощеному провадженні в приміщенні суду обвинувальний акт й додані до нього матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000245 від 29.05.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого й офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого і засудженого:

-22.10.2024 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.ч.1, 2 ст.309, ст.ст.71, 81 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 10 місяців 4 дні,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу Суворовського районного суду м.Одеси із Суворовської окружної прокуратури м.Одеси одночасно із означеним обвинувальним актом щодо вчинення кримінального проступку, в якому викладено клопотання прокурора ОСОБА_3 про розгляд акта у спрощеному порядку, також для розгляду надійшли матеріали кримінального провадження та відповідна заява сторони захисту.

Приписи ч.1 ст.382 КПК України встановлюють, що у разі розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, суд у п`ятиденний строк з дня отримання такого обвинувального акта, вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України надані для судового розгляду обвинувальний акт й додані до нього матеріали, суд доходить наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 у невстановлений слідством час, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав біля будинку АДРЕСА_3 шляхом привласнення знахідки особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-фенил-2-піролідин-1-іл-1-он), яка знаходилась у полімерному пакеті із застібкою та її кількісний вміст за висновком судово-хімічної експертизи №СЕ-19/116-24/19259-НЗПРАП від 24.09.2024 року складає 0,864г, що згідно Таблиці 2 до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 (у редакції наказу МОЗ України від 29.07.2010 №634) перевищує її невеликий розмір, яку вказаний обвинувачений зберігав для особистого вживання без мети збуту та яку було вилучено в ході його огляду працівниками міліції в присутності понятих 11.09.2024 року в період часу 18:35-18:39 годин за означеною адресою.

Отже, за обвинувальним актом, ОСОБА_2 висунуте обвинувачення у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Відповідно до означеної вище заяви сторони захисту, обвинувачений ОСОБА_2 за участю захисника ОСОБА_4 , погодились зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилися з обмеженням права на апеляційне оскарження, виявивши згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, а обвинувачений при цьому повністю й беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого діяння.

З огляду на матеріали кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 під час дізнання повністю визнав свою провину за висунутою підозрою, що ідентична викладеному в акті обвинуваченню, а будучи допитаним дізнавачем в якості підозрюваного, надав в цілому зізнавальні показання про вчинене ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах кримінального провадження та фактичні обставини скоєного кримінального проступку.

Втім, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального проступку, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників провадження не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах дізнання доказами, дослідження яких не проводилось, відповідно до ч.1 ст.382 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, обвинувачений ОСОБА_2 вчинив незаконне придбання і зберігання психотропної речовини без мети збуту, а відтак його дії вірно кваліфіковані органом дізнання за ч.1 ст.309 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.309 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, що карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним діяння, його суспільну небезпечність та те, що в силу ст.12 КК України скоєне ним правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, стан здоров`я обвинуваченого та характеризуючі його дані на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР та в КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває; забезпечений місцем реєстрації й проживання в м.Одесі; неодружений і утриманців не має; офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається і не перебуває на обліку в Одеському обласному центрі зайнятості; неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, раніше судимий і в теперішній час засуджений за вироком суду від 22.10.2024 року.

Сукупність наведених обставин свідчить про стійку схильність обвинуваченого ОСОБА_2 до кримінально-протиправної поведінки, про небажання стати на шлях виправлення та про системність вчинення ним кримінально-караних діянь, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що у свою чергу обумовлює висновок про недоцільність призначення йому покарання у виді штрафу чи виправних робіт та про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_2 , як визначено у обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, слід віднести щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, не встановлено.

З огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань), зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені судом характеризуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 (зокрема, його офіційна не працевлаштованість й відсутність легальних джерел доходів, попередні судимості і засудження за вироком суду від 22.10.2024), що за приписами ст.ст.53, 57 КК України обумовлюють неможливість призначення таких видів покарань як штраф та виправні роботи, а також ураховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд у контексті ст.ст.50, 65 цього ж Кодексу доходить висновку про те, що виправлення вказаного підсудного й недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень може відбуватися в умовах суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі у визначених санкцією ч.1 ст.309 КК України межах, але із одночасним застосуванням положень ч.4 ст.70 цього ж Кодексу та з призначенням остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 22.10.2024 року, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі реально, що за переконанням суду є обґрунтованим й достатнім для виправлення зазначеної особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, вирішуючи питання призначення остаточного покарання у розглядуваному кримінальному провадженні за правилами ч.4 ст.70 КК України, суд незважаючи на те, що вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 22.10.2024 року стосовно ОСОБА_2 не набрав законної сили, ураховує правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 01.06.2020 року, по справі №766/39/17, за якими при призначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат, - в силу вимог ст.ст.124, 126 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 124-126, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 22.10.2024 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_2 визначити у виді позбавлення волі на строк на 2 (два) роки 10 (десять) місяців 4 дня, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Відповідно до ст.ст.63, 72 КК України, строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з часу набрання вироком законної сили та фактичного поміщення засудженого до кримінально-виконавчої установи Міністерства юстиції України, виконання чого покласти на ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Згідно зі ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні полімерний пакет №6075467 з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, - PVP, вмістом 0,864г, який зберігається в камері схову ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №000290 від 25.09.2024), - знищити.

В силу ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 4543,68 гривень, за проведення експертного дослідження, - стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_2 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, - для виконання в межах визначених повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1