Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1391/23
Провадження № 1-кп/553/487/2024
В И Р О К

Іменем України

23.10.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000102 від 17.05.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хмельницький, громадянина України, українця, з середньо-технічною освітою, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, працюючий помічником машиніста у відокремленому підрозділі «Моторвагонне депо Полтава» Державного підприємства «Південна залізниця», раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2023 року, близько 17:30 год., ОСОБА_6 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 на грунті раптово виникнувших неприязних відносин до ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілій близько 2 ударів ногою взутою у взуття в ділянку лівого колінного суглобу, близько 10 ударів (точну кількість встановити не представилось можливим) кулаками в ділянку голови, обличчя з ліва, по верхній лівій кінцівці, хапав за верхні кінцівки, наніс один удар кулаком в ніс та один удар кулаком в зону трохи вище грудної клітини з ліва. Після чого ОСОБА_6 зламав дерев`яний журнальний столик, який стояв у кімнаті та схопивши від нього ніжку наносив ще нею удари потерпілій в ділянку голови, тулубу та по нижнім кінцівкам, в результаті чого спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден голови, забою, синюшності лівої вушної раковини, скалкового перелому кісток носа з міжтканинною емфіземою, рани та гематоми м`яких тканин обличчя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синців шкіри верхньої лівої кінцівки, тулуба зліва, лівого колінного суглобу та правої стопи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження,

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково, суду пояснив, що між його матір`ю та потерпілою постійно виникають конфлікти з побутових мотивів в тому числі через домашніх тварин. Потерпіла завжди провокувала матір. Прийшовши додому після роботи він побачив матір, яка сиділа в кріслі і поряд була палиця, вона не могла ходити. Він запитав, що трапилось, на що вона відповіла, що її штовхнула сусідка і вона впала зі сходів і пошкодила ногу. В подальшому виявилось, що у матері була травма хребта, поліцію з даного факту не викликали. Згодом, через пару днів, він був вдома. ОСОБА_7 побачивши його, підійшла та сказала, що матір не штовхала та запросила до себе в квартиру, щоб поговорити стосовно даної ситуації. Коли вони зайшли в квартиру, вона почала його бити палкою по голові. Він її відштовхнув та обороняючись наніс їй декілька ударів на відмашку в область обличчя з метою самооборони. Коли вона впала та почала кричати, він вийшов із квартири та пішов додому, де розповів все матері. Після чого пішов на роботу. Зранку, прийшовши зі зміни, він дізнався про всі наслідки вчорашньої події. Жодними предметами, в тому числі ніжкою від журнального столику, удари потерпілій не наносив. Конфлікт між ними виник випадково, він не планував спричиняти потерпілій тілесні ушкодження. Про те, що для потерпілої викликали ОСОБА_9 швидкої допомоги він дізнався тільки наступного дня.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, його вина у скоєні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що знає обвинуваченого та його матір протягом останніх 3-х років, вони є сусідами. В той день вона була вдома та саджала помідори на подвір`ї. ЇЇ мати, похилого віку, вирішила вийти та посидіти на подвір`ї. Потім матір пішла до річки. Вона вирішила відпочити, пішла до себе в квартиру та лягла відпочивати на ліжко. Двері в квартиру були відчинені. В цей момент обвинувачений забіг до будинку та почав бити її кулаками по голові. Вона почала кричати, однак обвинувачений не зупинявся та продовжував її бити. На шум та крики в квартиру прибігла її мати, яка почала захищати її. Обвинувачений силою випхав матір в іншу кімнату та закрив двері. Однією рукою він тримав двері, щоб матір не зайшла та не завадила йому, а іншою виламав ніжку журнального столику та почав нею бити, внаслідок чого вона втратила свідомість. Коли прийшла до тями, поряд з нею була мати та сусідка ОСОБА_10 . Біля її голови лежали рештки столу, було багато крові. Як потім з`ясувалась, матір вигнала обвинуваченого своєю палкою. Вважає, що обвинувачений був п`яний, бо від нього був стійкий запах алкоголю, який вона відчувала коли він нахилявся до неї та бив. Обвинувачений наніс багато ударів, точну кількість визначити важко, але більше десяти. Обвинувачений завжди конфліктує з сусідами через поведінку його матері, яка постійно свариться із сусідами. Навіть під час судового провадження його поведінка не змінилась, він постійно провокує конфлікти з нею та іншими сусідами, всі його бояться, тому наполягає на суворому покаранні для обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що потерпіла є її донькою. З обвинуваченим не підтримує ніяких відносин. В день вчинення правопорушення, її донька ОСОБА_12 перебувала в дворі та саджала помідори. Вона сиділа поряд на подвір`ї. Потім ОСОБА_12 пішла відпочити в кімнату. Двері в квартиру були відчинені. Вона вирішила піти до річки, яка знаходиться орієнтовно метрів 5-10 від будинку. Там почула крик доньки та вирішила повернутись додому. Зайшовши в квартиру, з кімнати ОСОБА_12 почула голос обвинуваченого. Вона намагалась зайти в кімнату, але обвинувачений випхнув її та тримав двері рукою. Вона бачила, що ОСОБА_12 лежала на підлозі, руки та обличчя були в крові. Обвинувачений в цей час стояв поряд з нею та на її запитання навіщо він це зробив, повідомив, що «Я за свою матір можу і вбити». Потім вона почала проганяти його з будинку та замахнулась на нього палицею. Обвинувачений пішов. В кімнаті, на підлозі та меблях були сліди крові, журнальний столик був розламаний та лежав ніжками догори. Потім вона покликала на допомогу сусідку ОСОБА_13 , яка викликала поліцію та швидку медичну допомогу. Карета швидкої допомоги забрала ОСОБА_12 в лікарню.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що знайома з обвинуваченим ОСОБА_6 з 2013 року. З 2020 року не спілкується з ним, через постійні конфліктні ситуації. В день вчинення правопорушення, після закінчення роботи, вона була вдома та займалась домашніми справами. Приблизно о 17 год. 40 хв., до неї прийшла сусідка ОСОБА_15 , яка є матір`ю потерпілої ОСОБА_12 та поросили прийти на допомогу. Зайшовши до них у квартиру, вона побачила ОСОБА_12 , яка лежала на підлозі вся в крові. Визначити де була рана з якої текла кров, було важко. Поряд зі ОСОБА_12 був розламаний журнальний стіл, ніжки були від`єднані. На її запитання що трапилось, ОСОБА_12 відповіла, що це заходив ОСОБА_16 . Наголошує, що того вечора обвинувачений був вдома, був агресивний, кричав на собаку, напевне перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Працівникам поліції вона вказувала на ОСОБА_16 , як на підозрюваного у побитті ОСОБА_12 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що знає обвинуваченого ще з 2003 року, перебуває з ним в неприязних стосунках, так як він колись побив її покійну доньку, перебив їй ніс та вибив зуб. В день подій вона була вдома. Підійшовши до вікна побачила, що у дворі стоїть карета швидкої допомоги та автомобіль поліції. Вирішила піти до квартири сусідки ОСОБА_12 . На вході в будинок був лікар ШМД та поліцейський. В цей час повз них пройшов обвинувачений та пішов до річки. Вона зайшла в будинок де побачила ОСОБА_12 , яка йшла у ванну кімнату. ОСОБА_12 була вся в крові. Поряд з нею була сусідка ОСОБА_10 . В кімнаті був безлад, розламаний стіл, тому вона одразу зрозуміла, що тут був ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що потерпіла ОСОБА_7 є її рідною тіткою, а обвинувачений ОСОБА_6 є сусідом тітки. 16.05.2023 їй зателефонувала тітка та повідомила що її побив сусід і їй потрібна допомога. Вона одразу приїхала до тітки додому. Там побачила, що тітка була в крові, сильно побита. В кімнаті тітки був безлад, розбитий посуд, розламаний журнальний стіл у якого була відірвана ніжка, на підлозі були сліди крові мазками і бризками. Карета швидкої медичної допомоги, яка згодом приїхала, забрала тітку в лікарню на стаціонарне лікування. Патрульні поліцейські теж поїхали не повідомивши про свої подальші дії, сказавши їй, що в кімнаті можна прибирати. Про те, що будуть проводитись якісь слідчі дії, поліцейські не попереджали. Вона зробила про всяк випадок фото та відео обстановки в кімнаті, після чого приступила до прибирання. Так, уламки журнального столу вона прибрала в лівий куток кімнати, де знаходиться пічка, скло склала в пакет на кухні поряд з сміттєвим пакетом, сліди крові змила. Потім вийшовши на подвір`я, обговорюючи події з матір`ю тітки та сусідами, побачили, що по подвір`ю проходить обвинувачений до свого будинку. Матір тітки запитала у нього навіщо він побив ОСОБА_12 , на що, обвинувачений відповів, що помстився за матір. Орієнтовно о 22:00 приїхала слідчо-оперативна група.

Покази даних свідків у справі суд оцінює як такими, що підтверджують події, що відбувались у часі, та підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що свідком подій, які стались 16.05.2023 року, він не був, та про ці події знає лише зі слів потерпілої ОСОБА_7 .

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується письмовими доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 16.05.2023, з фототаблицею, відповідно до якого встановлено, що об`єктом огляду була квартира АДРЕСА_3 , де в кімнаті на кріслі з дерев`яним бильцем було виявлено дерев`яну ніжку коричневого кольору від столика, поряд знаходились частини пошкодженого столику. В ході огляду ніжку від столику коричневого кольору було вилучено (т.1 а.с. 190-194)

- висновком судово-медичної експертизи № 392 від 22.05.2023, відповідно до якої ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, саден голови, забою, синюшності лівої вушної раковини, скалкового перелому кісток носу з міжтканинною емфіземою, рани та гематоми м`яких тканин обличчя, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синців шкіри верхньої лівої кінцівки, тулуба зліва, лівого колінного суглобу та правої стопи, як кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожен окремо, як легкі тілесні ушкодження. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті, «дерев`яна ніжка зі стола» чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, не менш, як від одинадцятикратної дії травмуючих факторів, в напрямку, переважно спереду-назад і зліва-направо та з досить сильною силою і можливо в строк та за обставин вказаних вище. Ушкодження в ділянці «верхньої лівої кінцівки» могли утворитись і при самозахисті. Вище вказані тілесні ушкодження не характерні для утворення при падінні. Встановлені тілесні ушкодження знаходяться в анатомічній ділянці досяжній, але не характерні для самоспричинення (т.1 а.с. 195-197);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.05.2024, з фототаблицею та DVD диском, що є додатками до протоколу, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 , коротко розповіла про обставини події та показала на статисті механізми нанесення їй тілесних ушкоджень, детально описавши місце знаходження її та обвинуваченого в момент заподіяння тілесних ушкоджень. (т.1 а.с. 198-207);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 433 від 29.05.2023, відповідно до якого ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та легких тілесних ушкоджень. Покази потерпілої дані нею 24.05.2023 в ході проведення слідчого експерименту за її участю, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_7 (т.1 а.с. 208-209);

- фотознімками та відеозаписом слідів крові у квартирі АДРЕСА_3 , які були зроблені ОСОБА_19 на мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 9 Ocean Green 16.05.2023 року до прибирання в кімнаті та приїзду слідчо оперативної групи та фотознімками тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_7 , які були зроблені ОСОБА_19 на мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 9 Ocean Green 17.05.2023 року в лікарні. Зазначені докази надані стороною потерпілої, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадження, відкриті іншим учасникам судового провадження в порядку ст. 290 КПК України, а отже є належними та допустимими доказами (т. 1 а.с. 132-145);

- дослідженим в судовому засіданні речовим доказом, а саме дерев`яною ніжкою від столику, коричневого кольору, якою потерпілій ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження, яка була вилучена під час огляду місця події 16.05.2023 року.

Отже, повно, всесторонньо і об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку в даному кримінальному провадженні, судом поза розумним сумнівом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд критично відноситься по показань обвинуваченого ОСОБА_6 наданими ним в судовому засіданні та під час проведеного з ним 30.05.2023 року слідчого експерименту, про те, що він, обороняючись, наніс ОСОБА_7 два незначних удари, та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути передбаченого законом покарання, оскільки надані ним покази повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , які є чіткими, послідовними, логічними, доповнюють друг друга та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Також показання обвинуваченого спростовуються висновками судово медичних експертиз потерпілої ОСОБА_7 в яких зазначено кількість травмуючи факторів (не менше як одинадцять), можливість виникнення тілесних ушкоджень від дії пальців рук стиснутих в кулак, ноги людини у взутті, «дерев`яної ніжки зі стола», а також встановлено відповідність показань потерпілої ОСОБА_7 висновками експертизи.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_21 , яка пояснювала суду, що від свого сина ОСОБА_6 знає про події, які відбувались 16.05.2023, а саме те, що ОСОБА_7 в своїй квартирі побила його палкою по голові, оскільки свідок є матір`ю обвинуваченого і може давати показання на його користь.

Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, неодружений, дітей не має, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання негативно.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Зазначені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, та дані про особу обвинуваченого у своїй сукупності, те, що він свою вину не визнав, у скоєному не розкаявся, а також думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні для обвинуваченого, оскільки його поведінка після вчинення кримінального правопорушення відносно неї та інших сусідів не змінилась, дають достатні підстави для висновку про те, що ОСОБА_6 має бути призначене покарання у виді обмеження волі на строк необхідний і достатній для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_7 звернулася до обвинуваченого з цивільним позовом про стягнення матеріальної шкоди, що складається з витрат на лікування у розмірі 7913, 40 грн, моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн, та витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Під час судового розгляду, потерпіла ОСОБА_7 збільшила позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, що складається з витрат на лікування та визначили їх у розмірі 10352,31 грн, розмір моральної шкоди залишила без змін, та розмір витрат на правову допомогу визначила в розмірі 8000,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги в частииі стягнення з нього матеріальної шкоди, що складається з витрат на лікування у розмірі 10352,31 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн, визнав повністю. В частині стягнення моральної шкоди, позовні вимоги не визнав. Під час судового розгляду частково сплатив потерпілій матеріальну шкоду та витрати на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн.

Отже, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав позовні вимоги потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди, що складається з витрат на лікування та витрат на правову допомогу, зазначені позовні вимоги є обґрунтованими та підтвердженими документально, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого, з урахуванням часткового відшкодування, залишок витрат в розмірі 6352,31 грн.

Щодо вимог потерпілої ОСОБА_7 про стягнення обвинуваченого на її користь моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розглянувши позовні вимоги потерпілої про відшкодування їй моральної шкоди, суд дійшов висновку, що дійсно протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 була спричинена моральна шкода, що проявилася у фізичному болі та стражданнях, яких остання зазнала через отримані тілесні ушкодження, переживаннях, хвилюваннях, незручностях в організації свого життя, порушенні нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах у її життєвих стосунках, затраченому часі та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану, а тому вона підлягає відшкодуванню потерпілій цим обвинуваченим.

Щодо розміру моральної шкоди у сумі 200000,00 грн, суд вважає, що заявлені потерпілою вимоги є завищеними, оскільки потерпіла не надала суду достатніх та належних доказів, які б підтверджували заявлений нею розмір завданої моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілій моральної шкоди, суд враховує як глибину моральних страждань потерпілої, так і те, що їй були завдані легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я при вчиненні обвинуваченим кримінального проступку, на теперішній час потерпіла одужала, її життя відновлене. Вказуючи в судовому засіданні про те, що на теперішній час стан її здоров`я після нанесених їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не відновився, вона продовжує отримувати медичну допомогу та приймати певні ліки, при цьому потерпіла ОСОБА_7 не надала суду жодної медичної документації, яка б це підтверджувала. Також потерпілою не надано суду відповідних висновків психологів чи інших спеціалістів, які б підтверджували значні порушення у її психіці внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

Виходячи з вказаних обставин, враховуючи глибину та ступінь моральних і фізичних страждань потерпілої, керуючись принципами розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Питання щодо долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Напідставі викладеного,керуючись ст.ст. 12,50, 65, 66, 67, ч.2 ст.125 КК України,ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України, ст.ст. 128, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 6352 (шість тисяч триста п`ятдесят дві) грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Скасувати арешт, накладний згідно з ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2023 року на дерев`яну ніжку від столику коричневого кольору.

Речовий доказ: дерев`яну ніжку від столику коричневого кольору, яка зберігається в камері речових доказів ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1