КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.04.2024 задоволено клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0001220 від 04.07.2023 року на майно, вилучене під час проведення 17.04.2024 обшуку, а саме: автомобіль марки «AUDI», моделі «A6», н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію т/з «AUDI», моделі «A6», н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_3 4G0GN НОМЕР_4 ; ключ від автомобіля марки «AUDI», моделі «A6», н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_6.

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/17805/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3826/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник

ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту та зобов`язати уповноважених осіб повернути вилучене майно.

Апелянт вказував, що копію оскаржуваної ухвали представник ОСОБА_8 отримав лише 01.05.2024, а відтак останнім днем строку на апеляційне оскарження є 06.05.2024.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначав, що вказаний автомобіль марки «AUDI А6» н.з. НОМЕР_1 набутий ОСОБА_8 законним шляхом, який був придбаний нею за грошові кошти, передані її матір`ю, внаслідок продажу квартири.

Враховуючи, що слідчими ГСУ НП України вже проведено обшук даного автомобіля, він не може бути використаний як доказ у даному кримінальному провадженні та не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберігає на собі слідів його вчинення та не містить інших відомостей, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також апелянт зазначав, що всупереч вимог ч. ч. 1, 9 ст. 135 КПК України, судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 19.04.2024 о 17.50, надійшла ОСОБА_8 засобами мобільного зв`язку (Viber) 19.04.2024 о 15.47, однак цього часу недостатньо для того, щоб прибути з м. Одеси до м. Києва.

На думку апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення, слідчим суддею незаконно обмежено ОСОБА_8 у її правах та позбавлено можливості бути присутньою під час розгляду клопотання про накладення арешту на її майно, а тому оскаржувана ухвала є необґрунтованою та безпідставною.

Власник майна ОСОБА_8 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомила та клопотань про відкладення судового засідання не подавала.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_8 , яка не прибула в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна, яка була належним чином повідомлена про дату час та місце судового засідання, а відтак у даному випадку застосовуються положення пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Дані про направлення власнику майна копії оскаржуваної ухвали у справі відсутні.

Згідно даних наявної у справі розписки, копію оскаржуваної ухвали представник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 отримав 01.05.2024 та 06.05.2024 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу.

Згідно з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.11.2019 у справі № 760/12179/16-к, якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, інтересів якої вона стосується та яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватися з дня отримання копії судового рішення, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обгрунтованими апелянта про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки матеріали справи не містять даних про обізнаність власника майна або ї представника із мотивами та обгрунтуванням оскаржуваної ухвали до 01.05.2024, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0001220 від 04.07.2023 року за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження 17.04.2024 ОСОБА_10 вручено повідомлення про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненому злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIIIвід 22.11.2018); у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненому злочинною організацією повторно, з правовою кваліфікацією таких дій ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018); у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки в особливо великих розмірах, вчиненому злочинною організацією, повторно, з правовою кваліфікацією таких дій ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-УІИ від 22.11.2018); у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, вчиненому злочинною організацією, повторно, з правовою кваліфікацією таких дій ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України;у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, у великих розмірах, вчиненому злочинною організацією, повторно, з правовою кваліфікацією таких дій ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України; у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки в особливо великих розмірах, вчиненому злочинною організацією, повторно, з правовою кваліфікацією таких дій ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України.

На підставі зібраних під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні матеріалів, органом досудового розслідування отримано дозвіл на проведення ряду обшуків за місцями здійснення протиправної діяльності, місцях проживання учасників злочинної організації на території м. Одеса та Одеської області у транспортних засобів які перебувають у їх користуванні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «AUDI», моделі «A6», н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , та яким користується ОСОБА_10 .

Згідно даних протоколу обшуку від 17.04.2024, цього ж дня слідчими ГСУ НПУ проведено обшук автомобіля марки «AUDI», моделі «A6», н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_7, в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль марки «AUDI», моделі «A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_6.

Постановою Старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_11 від 18.04.2024 року вилучене майно визначено речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

19.09.2024 прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення 17.04.2024 обшуку, а саме: автомобіль марки «AUDI», моделі «A6», н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_7; свідоцтво про реєстрацію т/з «AUDI», моделі «A6», н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_6; ключ від автомобіля марки «AUDI», моделі «A6», н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_6.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.04.2024 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0001220 від 04.07.2023 року на майно, вилучене під час проведення 17.04.2024 обшуку, а саме: автомобіль марки «AUDI», моделі «A6», н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію та ключі від нього.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, ураховуючи наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль марки «AUDI», моделі «A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова (VIN): НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію та ключі від нього, з тих підстав, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказаний транспортний засіб, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність відповідності вилученого автомобіля речовим доказам в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що автомобіль, який перебував у користуванні підозрюваного ОСОБА_10 , може зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже дане майно відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль марки «AUDI», моделі «A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 набутий ОСОБА_8 законним шляхом, та придбаний за грошові кошти, передані її матір`ю, не впливають на правильність висновків слідчого судді щодо наявності підстав для арешту даного транспортного засобу з метою збереження як речового доказу.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах членів родини ОСОБА_8 та інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчим суддею не дотримано вимог щодо завчасного повідомлення власника майна про дату, час та місце судового засідання, чим порушено її право бути присутньою під час розгляду клопотання, не можуть бути безумною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, відповідно до якої неприбуття учасників судового провадження у удове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не є підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3