Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-в/641/335/2024 Справа № 641/7702/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання адміністрації Державної установи «Качанівська виправна колонія №54» про приведення вироків суду стосовно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло вказане подання, у якому начальник Державної установи «Качанівська виправна колонія № 54» ОСОБА_5 просить суд вирішити питання щодо приведення вироків Лозівського міськрайонного судом Харківської області від 13.09.2019 року та Лозівського міськрайонного судом Харківської області від 24.03.2021 року в частині призначеного покарання у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» і на підставі ст. 74 КК України щодо ОСОБА_4 ..

В обґрунтування подання зазначає, що ОСОБА_4 засуджена 13.09.2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 307, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки та засуджена 24.03.2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу 17 000 грн.. На підставі ст. 71 КК України повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Лозівського міськрайонного судом Харківської області від 13.09.2019 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 17 000 грн.. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. виконувати самостійно.

Прокурор у судовому засіданні вважав необхідним звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Лозівського міськрайонного судом Харківської області від 24.03.2021 року за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння Законом № 3886-IX. Вважати ОСОБА_4 такою, що засуджена за вироком Лозівського міськрайонного судом Харківської області від 13.09.2019 року за ч. 1 ст. 307, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, у зв`язку із тим, що караність вказаного кримінального правопорушення не усунута.

Засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд подання без її участі та просила суд його задовольнити.

Від представника адміністрації ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» також надійшла заява про розгляд подання у її відсутність.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 3886-IX передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правилами ч. 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону України № 3886-IX закріплено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає адміністративній відповідальності.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у розрахунку на місяць, установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

За вироком Лозівського міськрайонного судом Харківської області від 24.03.2021 року подія відбулася 09.01.2021 року, потерпілій стороні завдано матеріальний збиток на загальну суму 540 грн..

Станом на 2021 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., а 50 відсотків від його розміру становило 1135 грн., 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- 2270 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Щодо зворотної дії змін до статей 185, 190, 191 КК внаслідок набрання чинності Законом № 3886-IX Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року по справі № 278/1566/21 зазначила наступне: «Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджена ОСОБА_4 , усунуто, остання підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного судом Харківської області від 24.03.2021 року за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, є кримінально-караним діянням, ОСОБА_4 слід вважати такою, що засуджена за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2019 року за ч.1 ст. 307, ст. 75 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Таким чином, подання ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.372, 376, 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного їй вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.03.2021 року за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що засуджена вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2019 року за ч.1 ст. 307, ст. 75 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 15.11.2024 року о 09-30 год.

Cуддя- ОСОБА_1