Справа № 314/3630/24
Провадження № 1-кс/314/1064/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000300 від 02.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

встановив:

слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000300 від 02.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до рапорту від співробітників управління боротьби з наркозлочинністю ГУНП в Запорізькій області, отримано дані, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з метою власного незаконного збагачення здійснює збут наркотичного засобу «канабіс».

26.08.2024, старшим слідчим СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, капітаном поліції ОСОБА_6 проведено санкціонований обшук на підставі ухвали Вільнянського р/с Запорізької області на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні господарської споруди (гаражу), виявлено та вилучено:

- сіро-зелену речовину в пакеті чорного кольору;

- сіро-зелену речовину подрібнену в металевій коробці;

- саморобний пристрій для куріння (пластикову пляшку);

- скляну колбу для куріння;

- муштук для куріння;

- металевий пристрій для подрібнення сухої рослини.

Зазначені об`єкти упаковано до окремих паперових конвертів на яких маються пояснювальні написи та підписи всіх учасників.

На стадії досудового розслідування виникла необхідність у забезпеченні арешту вищеописаного майна.

Забезпечення арешту вилученого майна необхідно для встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному правопорушенню, так як вказані предмети можуть містити унікальні ідентифікаційні ознаки, що в подальшому може надати змогу встановити об`єктивну істину по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Враховуючи вищевикладене, положення ст. 2 КПК України (згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, кожна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура), положення ч. 2 ст. 170 КПК України (арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди), введений на даний час на території України Указом Президента воєнний стан, суд дійшов висновку, що відсутність учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду питання доцільності накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.

Перевіривши надані матеріали до клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 166, 170 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди злочину.

Однак, відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

Слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на сіро-зелену речовину подрібнену, не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, зокрема меті арешту. Слідчим не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки таке майно на даний час вже визнано речовим доказом, та відповідно до Постанови КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Окрім цього, в разі, якщо вказане майно відповідно до висновку експерта буде визнане наркотичним засобом, воно не може бути повернуте його власнику.

Накладення арешту в даному випадку з метою підтвердження, що вказані речовини є наркотичним засобом суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у випадку відсутності такого висновку виникають сумніви у кримінально-правовій кваліфікації та наявності в діях особи складу вказаного кримінального правопорушення.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого в цій частині про накладення арешту на майно є безпідставним та невмотивованим, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Слідчий суддя вважає, що відмова в накладенні арешту не тягне за собою виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, оскільки майно, на яке просить слідчий накласти арешт, не є тимчасово вилученим в розумінні кримінально-процесуального закону.

Що стосується питання про накладення арешту на саморобний пристрій для куріння (пластикову пляшку), скляну колбу для куріння, муштук для куріння, металевий пристрій для подрібнення сухої рослини, металеву коробку, то слідчий суддя вважає, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, приходить до висновку про задоволення в цій частині клопотання шляхом накладення арешту на вищезазначене майно, з метою збереження речових доказів.

Керуючись вимогами ст.ст. 100, 167, 169, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене 26.08.2024 під час проведення санкціонованого обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , до прийняття рішення по кримінальному провадженню на саморобний пристрій для куріння (пластикову пляшку); скляну колбу для куріння; муштук для куріння; металевий пристрій для подрібнення сухої рослини, які упаковано до окремих паперових конвертів, з приміщення господарської споруди (гараж), що розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів з позбавленням права на відчуження вказаного майна та для подальшого призначення відповідних судових експертиз.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а власником - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

27.08.2024