КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4502/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібурна» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року,

за участю:

представника ТОВ «Лібурна» ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000442 від 08 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Накладено арешт на наступне майно:

- транспортний засіб марки DAF XF 105.460 з номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із причепом з номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_32 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) із причепом з номерним знаком НОМЕР_3 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні);

- транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_33 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) із причепом з номерним знаком НОМЕР_4 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні);

- транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_34 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) із причепом з номерним знаком НОМЕР_5 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні);

- транспортний засіб марки SCANIA R420 з номерним знаком НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із причепом марки STAS SA33-6K з номерним знаком НОМЕР_7 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- транспортний засіб марки MAN TGX 18.440 з номерним знаком НОМЕР_8 , власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із причепом марки NOVATRAIL SKI 24 з номерним знаком НОМЕР_9 , власником якого є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- транспортний засіб марки MAN TGS 18.440 з номерним знаком НОМЕР_10 власником якого є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з причепом марки JANMIL NW-1S з номерним знаком НОМЕР_11 , власником якого є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_35 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) із причепом з номерним знаком НОМЕР_12 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) ;

із вантажем, щодо якого ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) подано електронні митні декларації та які перебувають у зоні діяльності Чернівецької митниці, у зоні митного контролю за адресою: АДРЕСА_1 ;

- транспортний засіб марки IVECO MAGIRUS AS440S43 з номерним знаком НОМЕР_13 , власником якого є ТОВ «ГОНЧАРЕНКО ТРАНСПОРТ СЕРВІС» (ІКЮО 36769541) з причепом марки KLAESER TSA-34C з номерним знаком НОМЕР_14 та власником якого є ТОВ «ГОНЧАРЕНКО ТРАНСПОРТ СЕРВІС» (ІКЮО 36769541);

- транспортний засіб марки DAF XF 460FT з номерним знаком НОМЕР_15 , власником якого є ПП «ВП-ТРАНС» з причепом марки CLAYTON CC з номерним знаком НОМЕР_16 та власником якого є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- транспортний засіб марки MAN TGX 18.500 з номерними знаками НОМЕР_17 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) з причепом марки BERGER SATA-24L з номерним знаком НОМЕР_18 , власником якого є ПП «ВП-ТРАНС» (ІКЮО 37498122);

- транспортний засіб марки MAN TGX 18.440 з номерними знаками НОМЕР_19 , власником якого є ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з причепом марки LAG O-3-39 CL з номерним знаком НОМЕР_20 та власником якого є ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- транспортний засіб марки MAN TGX 18.440 з номерним знаком НОМЕР_21 , власником якого є ТОВ «ГОНЧАРЕНКО ТРАНСПОРТ СЕРВІС» (ІКЮО 36769541), з причепом марки MAGYAR SR34F2 з номерним знаком НОМЕР_22 та власником якого є ТОВ «ГОНЧАРЕНКО ТРАНСПОРТ СЕРВІС» (ІКЮО 36769541);

- транспортний засіб марки DAF XF 105.460 з номерним знаком НОМЕР_23 , власником якого є ТОВ «ЛІМАСО ТРАНС» (ІКЮО 36769033), з причепом марки BURG BPO 12-24 з номерним знаком НОМЕР_36 власником якого є ТОВ «ЛІМАСО ТРАНС» (ІКЮО 36769033), із вантажем, щодо якого ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) подано електронні митні декларації та які перебувають у зоні діяльності Львівської митниці, у зоні митного контролю за адресою: АДРЕСА_2 ;

- транспортний засіб марки DAF XF 105.460 з номерним знаком НОМЕР_24 , власником якого є ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з причепом марки SCHWARZMUELLER 3E-C4222 з номерним знаком НОМЕР_25 , власником якого є ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

- транспортний засіб марки DAF XF 460 FT з номерним знаком НОМЕР_26 , власником якого є ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 з причепом марки KOEGEL SW 24 з номерним знаком НОМЕР_27 , власником якого є ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

- транспортний засіб марки DAF XF 460 з номерним знаком НОМЕР_28 , власником якого є ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з причепом марки Koegel S 24-2 з номерним знаком НОМЕР_29 , власником якого є ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ;

- транспортний засіб марки DAF XF 460 FT з номерним знаком НОМЕР_30 , власником якого є ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з причепом марки Krone SD 27 з номерним знаком НОМЕР_31 , власником якого є ОСОБА_19 ,

із вантажем, щодо якого ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) подано електронні митні декларації та які перебувають у зоні діяльності Дніпропетровської митниці, у зоні митного контролю за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, смт Радушне, Нікопольське шосе, 2а, із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ТОВ «Лібурна» - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що дана ухвала суду є такою, що не відповідає вимогам закону, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 409 КПК України, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Скаржник зауважує, що ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) займається правомірною господарською діяльністю, у відповідності до видів економічної діяльності, які містяться у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Вказує, що у період з 20.04.2024 р. по 30.05.2024 р. ТОВ «Лібурна» правомірно та законно здійснювало експортні операції агропродукції на підставі ЗЕД контрактів на умовах поставки товару РСА згідно правил міжнародної торгівлі Інкотермс, який визначає чіткі грані відповідальності кожної сторони угоди, а купівля продукції здійснювалася на підставі договорів поставки агропродукції, в тому числі договору поставки №147-1 від 10.04.2024 року між ТОВ «Лібурна» та фермерським господарством «Аграрій Еліта», та видаткових накладних.

Так, прокурор посилається на те, що в процесі досудового розслідування станом на 31.05.2024 року було встановлено, що посадові особи ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) намагаються здійснити незаконні експортні операції, у тому числі, пов`язані із переміщенням товару через державний кордон України на підставі документів, що містять ознаки підробки, що дає підстави вважати, що вантаж, щодо якого посадовими особами ТОВ «Лібурна» (ІКІОО 44263503) подано електронні митні декларації з ознаками підробки, є об`єктом протиправних дій, а транспортні засоби, за допомогою яких вказані особи намагалися здійснити незаконні експортні операції та які перебувають у зоні митного контролю, - знаряддям вчинення злочину.

Однак, в матеріалах справи (а.с.25-27) у повідомленні КММ (координаційно-моніторингова митниця) про протиправні діяння, що містять ознаки злочину, № 87 від 30.05.2024 року міститься посилання на попередню правову кваліфікацію ст. 358 КК України, при цьому судом першої інстанції не взято до уваги фактично відсутність будь-яких доказів наявності ознак підробки електронних документів, в тому числі відсутність в матеріалах справи доказів щодо внесення відомостей до ЄРДР з правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України.

Крім цього, в матеріалах справи міститься лише витяг з ЄРДР щодо відомостей, внесених 08.03.2023 року за №0000442 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, проте в матеріалах справи немає жодного доказу внесення змін до відомостей, які містяться в ЄРДР в даному кримінальному провадженні щодо нових встановлених обставин, викладених у клопотанні прокурора.

Скаржник вказує, що матеріали кримінального провадження, подані прокурором з клопотанням про арешт майна, не містять нового витягу з ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України.

Посилається на те, що в клопотанні прокурора вказано, що ТОВ «Лібурна» під час митного оформлення товарів сільськогосподарської продукції зазначає виробником ТОВ «Лібурна», що не відповідає фактичним обставинам справи, так як виробником продукції в митних деклараціях зазначено ФГ «Аграрій Еліта». В підтвердження даної обставини апелянтом надано копії електронних інвойсів гр. 31 митних декларації. Дані документи були подані в електронному вигляді разом з митною декларацією 30.05.2024 року.

Крім цього, апелянт вказує, що 30.05.2024 року ТОВ «Лібурна» надала Державній митній службі України необхідні та підтверджуючі документи щодо законності вантажу та відповідно направила договір-поставки продукції, видаткові накладні та листи пояснення з повним обґрунтуванням походження вантажу, кількості, доказів законності передачі вантажу, тощо. Дані документи додані до матеріалів справи.

Як вказує представник, в клопотанні прокурора не міститься жодної згадки про наявність зазначених документів, які подані на обґрунтування законності походження вантажу, та наявність підтверджуючих юридичних документів.

Скаржник зазначає, що в клопотанні прокурора вказано, що постановою слідчого від 31.05.2024 року транспортні засоби із вантажем, щодо яких ТОВ «Лібурна» подано електронні митні декларації, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони набуті кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Проте, в матеріалах справи наявні дві постанови слідчого про визнання предмету речовим доказом, одна із яких подана в оригіналі, а інша в копії. При цьому, судом першої інстанції даних доказів досліджено не було, не зазначено про це і в ухвалі суду.

Клопотання прокурора не містить жодних обґрунтувань та правових підстав щодо необхідності накладення арешту на вказані в клопотанні транспортні засоби та вантаж, натомість наведено лише узагальнення матеріалів кримінального провадження без доказів, які підтверджують право власності на такі транспортні засоби, в тому числі і на вантаж.

В матеріалах справи містяться реєстраційні картки лише на деякі ТЗ, однак і дані картки здобуті невідомим чином, незрозуміло в ході якої процесуальної дії, з якого ресурсу та від якої державної установи отримана дана інформація, в тому числі не містять власного підпису чи КЕП посадової особи, у якої наявні повноваження на видачу даного документу.

Скаржник посилається і на те, що відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Проте, до клопотання прокурора не додано належних документів про право власності на транспортні засоби та вантаж, а надані реєстраційні картки не є належним доказом по справі, в тому числі не відповідають кількості транспортних засобів, на які накладено арешт.

Також вказує, що ТОВ «Лібурна» жодного відношення до транспортних засобів не має, а тому накладення арешту на транспортні засоби є абсолютно безпідставним, про що також свідчать надані прокурором до клопотання реєстраційні картки на ТЗ, що підтверджують, що такі транспортні засоби не належать посадовим особам ТОВ «Лібурна», не перебували у їх віданні та не можуть бути об`єктом кримінально-протиправних дій.

Зауважує, що деякі транспортні засоби, на які судом першої інстанції неправомірно накладено арешт, містять лише номерні знаки без наявності відомостей щодо марки транспортного засобу, документів щодо права власності на причеп, власників транспортних засобів тощо. Отже, оскаржувана ухвала суду порушує право власності таких осіб на вільне володіння та користування власними транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Лібурна» - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «Лібурна» - адвоката ОСОБА_6 не підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 08.03.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000442 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що посадові особи низки приватних юридичних осіб, які мають ознаки фіктивності, із залученням інших осіб, використовуючи банківські установи та неналежний порядок організації вжиття заходів, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» банківськими установами, створили механізм по проведенню фінансових операцій, внаслідок яких, зловживаючи службовим становищем, заволодівають коштами в особливо великих розмірах.

Так, до ГСУ надійшли матеріали Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо виявлених фактів порушення правил проходження митного контролю при експорті, що містять ознаки злочину, зокрема, підробки документів.

Установлено, що до ДСР надійшло повідомлення № 87 про протиправне діяння, що містить ознаки злочину від координаційно-моніторингової митниці Державної митною служби України (далі - КММ) про те, що під час опрацювання інформації щодо митного оформлення товарів КММ установлено, що ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) у період з 20.04.2024 р. по 30.05.2024 р. до Дніпровської, Львівської, Закарпатської, Чернівецької, Одеської та Харківської митниць подано та здійснено оформлення 753 ЕМД типу ЕК 10 АА, таких товарів як: олія ріпакова, квасоля, соєві боби, олія соєва, олія соняшникова, макуха соняшникова до Об`єднаних Арабських Еміратів, Албанії, Австрії, Бельгії, Болгарії, Китаю, Чехії, Німеччини, Данії, Іспанії, Франції, Індії, Італії, Литви, Латвії, Молдови, Мальти, Північної Македонії, Нідерландів, Непалу, Конго, Польщі, Румунії, Словаччини та Туреччини. Загальна вага експортованого товару становить 30 000 т., вартістю 589 300 000 грн.

При цьому, ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) під час митного оформлення вищевказаних товарів виробником сільськогосподарської продукції зазначає ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503). Однак, згідно аналізу АІС «Податковий блок» установлено, що у ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) відсутні відомості про будь-які об`єкти оподаткування, відсутні відомості про наявність власних та/або орендованих земельних ділянок, відсутні відомості про сплату земельного податку.

Також, у АІС «Податковий блок» по ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) наявне Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, відповідно до якого контролюючим органом прийнято рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості з такими підставами: постачання товару, походження якого не прослідковується за ланцюгом постачання; недостатня кількість трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської операції в обсягах, зазначених у податковій накладній/розрахунку коригування (за відсутності інформації щодо придбання послуг з виконання робіт, які необхідні для здійснення господарської операції); накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їх зберігання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності.

Окрім того, згідно ІКС «Єдине вікно подання електронної звітності» у ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) відсутні податкові накладні з придбання вищевказаних товарів, підприємство зареєстроване як платник ПДВ з 13.11.2023 року.

04.06.2024 року прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на транспортні засоби із вантажем, щодо якого ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) подано електронні митні декларації.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням установлено, що станом на 31.05.2024 року посадові особи ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) намагаються здійснити незаконні експортні операції, у тому числі, пов`язані із переміщенням товару через державний кордон України на підставі документів, що містять ознаки підробки.

Наведене дає підстави вважати, що вантаж, щодо якого посадовими особами ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) подано електронні митні декларації з ознаками підробки - є об`єктом протиправних дій, а транспортні засоби, за допомогою яких вказані особи намагалися здійснити незаконні експортні операції та які перебувають у зоні митного контролю, - знаряддям вчинення злочину.

Крім цього, прокурор у клопотанні посилається на те, що постановами слідчого від 31.05.2024 року вказані транспортні засоби із вантажем, щодо яких ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) подано електронні митні декларації, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони набуті кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000442 від 08 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Накладено арешт на наступне майно:

- транспортний засіб марки DAF XF 105.460 з номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із причепом з номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_32 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) із причепом з номерним знаком НОМЕР_3 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні);

- транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_33 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) із причепом з номерним знаком НОМЕР_4 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні);

- транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_34 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) із причепом з номерним знаком НОМЕР_5 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні);

- транспортний засіб марки SCANIA R420 з номерним знаком НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із причепом марки STAS SA33-6K з номерним знаком НОМЕР_7 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- транспортний засіб марки MAN TGX 18.440 з номерним знаком НОМЕР_8 , власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із причепом марки NOVATRAIL SKI 24 з номерним знаком НОМЕР_9 , власником якого є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- транспортний засіб марки MAN TGS 18.440 з номерним знаком НОМЕР_10 власником якого є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з причепом марки JANMIL NW-1S з номерним знаком НОМЕР_11 , власником якого є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_35 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) із причепом з номерним знаком НОМЕР_12 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) ;

із вантажем, щодо якого ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) подано електронні митні декларації та які перебувають у зоні діяльності Чернівецької митниці, у зоні митного контролю за адресою: АДРЕСА_1 ;

- транспортний засіб марки IVECO MAGIRUS AS440S43 з номерним знаком НОМЕР_13 , власником якого є ТОВ «ГОНЧАРЕНКО ТРАНСПОРТ СЕРВІС» (ІКЮО 36769541) з причепом марки KLAESER TSA-34C з номерним знаком НОМЕР_14 та власником якого є ТОВ «ГОНЧАРЕНКО ТРАНСПОРТ СЕРВІС» (ІКЮО 36769541);

- транспортний засіб марки DAF XF 460FT з номерним знаком НОМЕР_15 , власником якого є ПП «ВП-ТРАНС» з причепом марки CLAYTON CC з номерним знаком НОМЕР_16 та власником якого є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- транспортний засіб марки MAN TGX 18.500 з номерними знаками НОМЕР_17 (відомості про державну реєстрацію транспортного засобу відсутні) з причепом марки BERGER SATA-24L з номерним знаком НОМЕР_18 , власником якого є ПП «ВП-ТРАНС» (ІКЮО 37498122);

- транспортний засіб марки MAN TGX 18.440 з номерними знаками НОМЕР_19 , власником якого є ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з причепом марки LAG O-3-39 CL з номерним знаком НОМЕР_20 та власником якого є ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- транспортний засіб марки MAN TGX 18.440 з номерним знаком НОМЕР_21 , власником якого є ТОВ «ГОНЧАРЕНКО ТРАНСПОРТ СЕРВІС» (ІКЮО 36769541), з причепом марки MAGYAR SR34F2 з номерним знаком НОМЕР_22 та власником якого є ТОВ «ГОНЧАРЕНКО ТРАНСПОРТ СЕРВІС» (ІКЮО 36769541);

- транспортний засіб марки DAF XF 105.460 з номерним знаком НОМЕР_23 , власником якого є ТОВ «ЛІМАСО ТРАНС» (ІКЮО 36769033), з причепом марки BURG BPO 12-24 з номерним знаком НОМЕР_36 власником якого є ТОВ «ЛІМАСО ТРАНС» (ІКЮО 36769033), із вантажем, щодо якого ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) подано електронні митні декларації та які перебувають у зоні діяльності Львівської митниці, у зоні митного контролю за адресою: АДРЕСА_2 ;

- транспортний засіб марки DAF XF 105.460 з номерним знаком НОМЕР_24 , власником якого є ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з причепом марки SCHWARZMUELLER 3E-C4222 з номерним знаком НОМЕР_25 , власником якого є ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

- транспортний засіб марки DAF XF 460 FT з номерним знаком НОМЕР_26 , власником якого є ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 з причепом марки KOEGEL SW 24 з номерним знаком НОМЕР_27 , власником якого є ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

- транспортний засіб марки DAF XF 460 з номерним знаком НОМЕР_28 , власником якого є ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з причепом марки Koegel S 24-2 з номерним знаком НОМЕР_29 , власником якого є ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ;

- транспортний засіб марки DAF XF 460 FT з номерним знаком НОМЕР_30 , власником якого є ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з причепом марки Krone SD 27 з номерним знаком НОМЕР_31 , власником якого є ОСОБА_19 ,

із вантажем, щодо якого ТОВ «Лібурна» (ІКЮО 44263503) подано електронні митні декларації та які перебувають у зоні діяльності Дніпропетровської митниці, у зоні митного контролю за адресою: АДРЕСА_3 , із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження № 0000442 від 08.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів та запобігання їх приховуванню, пошкодженню, знищенню, перетворенню, відчуженню.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

На переконання колегії суддів, задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановами слідчого від 31.05.2024 року.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи (осіб) з потребами кримінального провадження.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам апелянта, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Беззаперечних доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Твердження апелянта про недоведеність відповідності арештованого нерухомого майна речовим доказам в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане майно (транспортні засоби) може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а отже, відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, при вирішенні питання щодо арешту майна, з підстав визначених ст. 170 КПК України, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 про відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів протиправної діяльності ТОВ «Лібурна», колегія суддів оцінює критично, оскільки дані обставини можуть бути підтверджені або спростовані лише шляхом проведення перевірки під час досудового розслідування в сукупності з іншими наявними у провадженні доказами, відтак ці доводи не спростовують законності та обгрунтованості оскаржуваної ухвали та є передчасними.

Доводи апелянта про те, що клопотання органу досудового розслідування про арешт майна не містить аргументів з приводу мети арешту транспортних засобів, є безпідставними та спростовуються змістом клопотання та іншими матеріалами справи.

Стосовно доводів, викладених в апеляційній скарзі, про відсутність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно (транспортні засоби), в тому числі з підстав того, що воно не належить ТОВ «Лібурна», то такі доводи обґрунтованості висновків слідчого судді про задоволення клопотання прокурора не спростовують, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібурна» - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року- залишити без змін,

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4