Справа № 357/2056/22
У Х В А Л А

07.11.2024 колегія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисників- адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у місті Біла Церква Київської кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

у с т а н о в и л а:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області передано вищевказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0003155 від 19.12.2021 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який закінчується 09.11.2024 з тих підстав, що на даний час продовжують існувати ризики та обставини, які існували при застосуванні запобіжного заходу.

Оскільки термін застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 закінчується 09.11.2024, а провести судове засідання до зазначеної дати не надається можливим, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в зв`язку з тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим покладались на розсуд суду.

Заслухавши доводи прокурора, обвинувачених та їх захисників, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 закінчується 09.11.2024.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає до задоволення оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченим злочину, дані про їх особи, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд приходить до висновку, що ризики та обставини відповідно до ст.ст.177,178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Даних про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не можуть утримуватися в умовах СІЗО, суду не надано.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку застосування щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів.

Крім того, в судовому засіданні під час допиту обвинуваченого ОСОБА_7 останній вказав на те, що під час досудового розслідування працівники поліції, а саме слідчі прізвища та посади або звання яких він не знає, вчиняли, щодо нього насильство фізичного та морального характеру, змушували писати необхідні їм показання, погрожували, тим що в разі ненадання зізнавальних показів, пред`являть обвинувачення за статтею про зґвалтування. ОСОБА_7 повідомив суду, що при перевезенні його з м. Вінниця до м. Біла Церква, працівники поліції вивезли останнього в ліс та приставили до нього пістолет, при цьому повідомили, що можуть вбити ОСОБА_9 , а керівництву скажуть, що він тікав і їм довелося стріляти.

Обвинувачений ОСОБА_8 вказав на те, що працівники поліції, прізвища та посади або звання яких він не знає, щодо нього застосовували недозволені методи ведення слідства, зокрема катування та побиття, а саме під час допиту останнього виводили його з кабінету в місце для паління (балкон) та наносили удари палицею, типу швабри, по голові, через те, що ОСОБА_8 не хотів зізнаватися у вбивстві. Коли ОСОБА_8 привезли до ДУ «Київський слідчий ізолятор», у нього була травмована голова.

Вислухавши думку учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки на виконання вимог ст. 9 КПК України необхідно всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження. На час розгляду клопотання судовий розгляд не завершено.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим.

Суд вважає необхідним доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у м. Києві проведення службової перевірки за заявою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про застосування до них недозволених методів впливу під час досудового розслідування з боку працівників поліції.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п.97 рішення від 12 березня 2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), рішення якого відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень Європейського суду з прав людини», застосовуються як джерело права, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року з наступними протоколами, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст.1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

В ході виконання даного доручення необхідно детально перевірити доводи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , допитавши останніх, працівників вказаного правоохоронного органу, інших осіб по обставинам, вказаним обвинуваченими, витребувати відомості про наявність скарг обвинувачених під час попереднього ув`язнення та інші письмові докази, необхідні для перевірки заяви обвинувачених, прийняти по справі процесуальне рішення, копію якого та додані до нього матеріали направити до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Враховуючи викладене, суд, приходить до висновку про задоволення клопотання та необхідність надання доручення Територіальному управлінню ДБР у м. Києві провести перевірку викладених фактів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 27, 28, 29 Конституції України, ст. ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 331, 376 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 с троком на 60 діб, тобто до 05 січня 2025 року включно, утримуючи в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 діб, тобто до 05 січня 2025 року включно, утримуючи в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Доручити ТУ ДБР, розташованому у м. Києві провести дослідження фактів, викладених обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у судовому засіданні, щодо застосування відносно них фізичної сили та психологічного тиску працівниками Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП у Київській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Білоцерківської окружної прокуратури Київської області у провадженні яких знаходиться дане кримінальне провадження.

Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , для відому.

Копію ухвали направити керівнику ТУ ДБР та начальнику «Київського слідчого ізолятору», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 07.11.2024 о 17:30 год.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3