КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4109/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ "Сяйвомет" - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, -

за участю:

представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000043 від 12.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 3 ст. 212 ч. 3 ст. 212 КК України, та накладено арешт на грошові кошти ТОВ «СЯЙВОМЕТ» () в сумі 14 223 025 грн, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «СЯЙВОМЕТ» (), відкритих в наступних банківських установах, а саме:

- в АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500):

№ НОМЕР_1 980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ

№ НОМЕР_1 978-ЄВРО

№ НОМЕР_1 840-ДОЛАР США

№ НОМЕР_2 980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ

№ НОМЕР_3 - НОМЕР_4 рахунок у цінних паперах.

Заборонено службовим особам АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500), іншим особам за довіреністю чи дорученням проводити будь-які банківські операції, що призведуть до зменшення залишку зазначеної суми грошових коштів на вказаних рахунках, крім обов`язкових платежів до бюджету та призначених для виплати заробітної плати.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ТОВ "Сяйвомет" - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та скасувати заборону службовим особам АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500) про проведення банківських операцій по вказаним рахункам.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт вказує на те, що на теперішній час у кримінальному провадженні відсутні дані, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння належним йому майном.

Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є передчасною, помилковою та винесеною без урахування всіх обставин справи та є такою, що не відповідає нормам Кримінального процесуального Кодексу України й підлягає скасуванню.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що висновок суду про необхідність у накладенні арешту задля вирішення подальшого питання конфіскації та про накладення арешту на кошти для забезпечення цивільного позову є необґрунтованим, оскільки на момент розгляду клопотання у кримінальному провадженні потерпілими нікого не визнано та збитки не причинені.

Крім того, у клопотанні, в порушення вимог ст. 98 КПК України, не зазначено ніяких індивідуальних ознак грошових коштів, що містяться на банківських рахунках підприємства, та не доведено, що саме ці кошти здобуті внаслідок можливих протиправних чи злочинних діянь, а також не обґрунтовано, яким чином вони стосуються кримінального закону.

На переконання апелянта, суд не звернув увагу на те, що грошові кошти на рахунках ТОВ "Сяйвомет" не можуть відповідати ознакам та не можуть бути речовими доказами, оскільки існують у вигляді коду і не мають матеріального вираження й індивідуальних ознак.

Апелянт зауважує на тому, що детектив БЕБ України та прокурор на підтвердження донарахування сум податків, акти перевірок та податкові повідомлення рішення до суду не надали, не зважаючи на те, що кримінальне провадження стосується саме ухилення від сплати податків.

Апелянт вказує, що товариство використовує документи, що надаються безпосередньо постачальником, та не має відношення до їх виготовлення, а лише перевіряє надані документи на відповідність до фактично поставленої продукції.

Приймаючи рішення про арешт рахунків ТОВ "Сяйвомет" судом не було прийнято до уваги той факт, що арешт рахунків підприємства призведе до повної технологічної зупинки виробничого процесу та приведе до закриття підприємства та звільнення всіх робітників, та бюджет зазнає суттєвих збитків через зменшення надходжень.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином в установленому законом порядку.

Разом з цим, 16.07.2024 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 надіслав клопотання про апеляційний розгляд за його відсутності.

З урахуванням зазначеного, думки представника власника майна, який вважав за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника ТОВ "Сяйвомет" - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТОВ "Сяйвомет" - адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів, що детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 від 12.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 3 ст. 212 ч. 3 ст. 212 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «СЯЙВОМЕТ» () в період з 01.12.2021 по 24.08.2022 сформовано витрати за рахунок документального оформлення операцій з придбання металобрухту по взаємовідносинах з ТОВ «АСШ» () без фактичного їх здійснення та без фактичного постачання ТМЦ вказаних у штучно створених первинних документах.

За результатом проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «СЯЙВОМЕТ» по взаємовідносинам з ТОВ «АСШ» складено аналітичний продукт №9.3/3.3.3/2281-24 від 25.03.2024. Висновком аналітичного продукту встановлено: «в ході проведення аналітичного дослідження здійснених господарських операцій ТОВ «СЯЙВОМЕТ» () з контрагентом ТОВ «АСШ» () за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 встановлено, що службовими особами ТОВ «СЯЙВОМЕТ» () в період з 01.12.2021 по 24.08.2022 сформовано витрати за рахунок документального оформлення операцій з придбання металобрухту (ДСТУ 3211/ГОСТ 1639 - латунь 1, ДСТУ 3211/ГОСТ 1639 - цинк тощо) у ТОВ «АСШ» (), директор/засновник якого не має жодного відношення до діяльності підприємств, первинні документи та податкові накладні не складав, не реєстрував і не підписував, без фактичного їх здійснення. В порушення пп. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. № 318 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248; ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV із змінами та доповненнями, імовірно призвело до заниження службовими особами ТОВ «СЯЙВОМЕТ» () податку на прибуток на загальну суму 14 223 025 грн, в тому числі по періодах: 2021 рік - 3 844 442 грн, 2022 рік 10 378 583 грн»

Так, слідством встановлено що керівником, засновником та головним бухгалтером ТОВ «АСШ» є ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_5 ), який в ході допиту повідомив, що до ТОВ «АСШ» немає жодного відношення. Вперше чує про вказане підприємство, жодних документів фінансово-господарської діяльності підприємства не підписував.

Крім того, оглядом документів, які складені за результатом проведених фінансово - господарських операцій ТОВ «СЯЙВОМЕТ» з ТОВ «АСШ» встановлено товарно - транспортні накладні в яких зазначено авто та причепи на яких начебто здійснювалось перевезення металобрухту.

Встановлено та допитано власників транспортних засобів, які повідомили, що ТОВ «СЯЙВОМЕТ» та ТОВ «АСШ» їм не відомі. Перевезення металобрухту від ТОВ «АСШ» в адресу ТОВ «СЯЙВОМЕТ» не здійснювали.

Висновком судово - економічної експертизи від 19.04.2024 №2724, яка проведена експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса», збитки, встановлені у висновку аналітичного дослідження №9.3/3.3.3/2281-24 від 25.03.2024 - підтверджено.

Таким чином, службовими особами ТОВ «СЯЙВОМЕТ» по підробленим документам відбувається незаконне формування валових витрат, як наслідок ухилення від сплати податку на прибуток в особливо великих розмірах.

Так, з метою збереження речових доказів ухвалою слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.05.2024 накладено арешт на банківські рахунки ТОВ «СЯЙВОМЕТ» відкриті в АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500) та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 313399).

Однак, 13.05.2024 у ході огляду ідентифікаційних та реєстраційних даних ТОВ «СЯЙВОМЕТ» встановлено банківські рахунки, які відкриті службовими особами ТОВ «СЯЙВОМЕТ» після накладення арешту для здійснення протиправної діяльності, серед яких відкритті в АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500), а саме № НОМЕР_1 980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, № НОМЕР_1 978-ЄВРО, № НОМЕР_1 840-ДОЛАР США, № НОМЕР_2 980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, № НОМЕР_3 - НОМЕР_4 рахунок у цінних паперах.

15.05.2024 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні.

20.05.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на грошові кошти ТОВ «СЯЙВОМЕТ» () в сумі 14 223 025 грн, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «СЯЙВОМЕТ» (), відкритих в наступних банківських установах, а саме:

- в АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500):

№ НОМЕР_1 980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ

№ НОМЕР_1 978-ЄВРО

№ НОМЕР_1 840-ДОЛАР США

№ НОМЕР_2 980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ

№ НОМЕР_3 - НОМЕР_4 рахунок у цінних паперах.

Заборонено службовим особам АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500), іншим особам за довіреністю чи дорученням проводити будь-які банківські операції, що призведуть до зменшення залишку зазначеної суми грошових коштів на вказаних рахунках, крім обов`язкових платежів до бюджету та призначених для виплати заробітної плати.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах даного кримінального провадження, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч твердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_10 від 13.05.2024 правомірно визнане речовими доказами / т. 1 а.с. 181-184/.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта, що висновок суду про необхідність у накладенні арешту за для вирішення подальшого питання конфіскації та про накладення арешту на кошти для забезпечення цивільного позову є необґрунтованим, оскільки оскаржуваною ухвалою слідчого судді накладено арешт з метою збереження речових доказів, а не для вирішення подальшого питання конфіскації для забезпечення цивільного позову, к вказує апелянт.

Доводи апелянта, що арешт рахунків підприємства призведе до повної технологічної зупинки виробничого процесу та приведе до закриття підприємства та звільнення всіх робітників, тому бюджет зазнає суттєвих збитків через зменшення надходжень, є необґрунтованими, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів та оскаржуваною ухвалою накладено арешт грошові кошти ТОВ «СЯЙВОМЕТ» () в сумі 14 223 025 грн., які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «СЯЙВОМЕТ» (), відкритих в наступних банківських установах, крім обов`язкових платежів до бюджету та призначених для виплати заробітної плати.

Твердження апелянта, що грошові кошти на рахунках ТОВ "Сяйвомет" не можуть відповідати ознакам та не можуть бути речовими доказами, оскільки існують у вигляді коду і не мають матеріального вираження й індивідуальних ознак, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду та підлягають з`ясуванню під час судового розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ТОВ "Сяйвомет" - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4