Провадження № 11-кп/4808/392/24
Категорія ч.1 ст.309 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач
22 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_3
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Піддністряни Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, за наступних обставин.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, за невстановлених обставин у невстановленому місці та у невстановлений час, незаконно придбав полімерний пакет, обклеєний відрізком клейкої стрічки, із кристалічною речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який помістив у праву кишеню своїх шортів та незаконно зберігав при собі без мети збуту.
06.05.2024 року близько 17 год. 30 хв. під час проведення оперативно-розшукових заходів по профілактиці, запобіганні, виявленні та припиненні кримінальних правопорушень на території Івано-Франківської міської територіальної громади на предмет кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин працівниками відділу кримінальної поліції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на доріжці дамби річки по АДРЕСА_3 зупинено ОСОБА_8 . У ході спілкування у працівників відділу кримінальної поліції виникли підстави вважати, що у ОСОБА_8 знаходяться речовини, обіг яких заборонено. Діючи на підставі статті 34 Закону України "Про національну поліцію", вищевказаними працівниками відділу кримінальної поліції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, прийнято рішення провести поверхневу перевірку ОСОБА_8 , під час якої останній повідомив про зберігання у правій кишені шортів забороненої в обігу речовини.
В подальшому ОСОБА_8 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням психотропних речовин без мети збуту, в ході проведення огляду місця події працівниками поліції слідчо-оперативної групи Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, 06.05.2024 року в період часу з 18 год. 36 хв. по 18 год. 40 хв. на доріжці дамби річки по АДРЕСА_3 , з правої кишені своїх шортів добровільно видав полімерний пакет, обклеєний відрізком клейкої стрічки, із кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) кількість якої становить 0,6258 грама.
В апеляційній скарзі прокурор Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_10 просить вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2024 року скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, із застосуванням відповідно до ст. 59-1 КК України наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства та покладенням обов`язків:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок залишити без змін.
Не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно зі ст. 51 КК України передбачено види покарань в порядку від менш тяжкого до більш суворого, при чому штраф є найбільш м`яким покаранням. За наявності в санкції ст.309 КК України покарання у виді штрафу, суд дійшов до переконання про призначення ОСОБА_8 іншого, більш суворого покарання, що виключає можливість застосування ст. 69 КК України.
Вважає, що судом при призначенні покарання в повній мірі не враховано обставину, яка обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення особою у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, тим самим не обґрунтовано можливість призначення покарання у виді обмеження волі чи пробаційного нагляду.
Під час апеляційного розгляду:
- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_10 та просив її задовольнити;
- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що повністю погоджується із вироком суду в частині встановлення судом фактичних обставин правопорушення і правильності його правової кваліфікації та вважає, що покарання у вигляді пробаційного нагляду буде відповідати його інтересам, оскільки він навчається у вищому навчальному закладі, що ускладнює відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 394, ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Перевіряючи вирок суду в частині справедливості призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів вважає, що посилання прокурора на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, ґрунтуються на законі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком, дані про особу винного, його молодий вік, позитивну характеристику по місцю проживання, на обліках в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, молодий вік обвинуваченого, та обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
Враховуючи всі вищенаведені обставини, а також беручи до уваги те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, а отже немає стабільного доходу, не є інвалідом першої чи другої групи, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого вимог ч. 1 ст. 69 КК України, визначивши інше, не зазначене в санкції ч.1 ст. 309 КК України основне покарання, у вигляді громадських робіт.
Санкцією ч.1 ст. 309 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, зокрема, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
За ієрархією кримінальних покарань, визначеною в ст. 51 КК України, штраф є найм`якшим видом покарання (п.1), наступними є, зокрема, громадські роботи (п. 4), виправні роботи (п.5), пробаційний нагляд (п.7-1).
Разом з тим, суд, при призначенні ОСОБА_8 покарання, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, не перейшов до більш м`якого виду покарання, не зазначеного в ч. 1 ст. 309 КК України, а визначив більш суворий вид покарання, ніж передбачено в санкції.
Враховуючи наведене, колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в цій частині підлягає скасуванню, з постановленням нового вироку.
Відповідно до ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.
Апеляційний суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винного, зокрема, його молодий вік, позитивну характеристику по місцю проживання, а також те, що він на обліках в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Разом з тим, колегія суддів визнає обставинами, які пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, молодий вік обвинуваченого.
Обставиною, яка обтяжує покарання, колегія суддів визнає вчинення кримінального правопорушення особою у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
Враховуючи вищезазначені обставини, у їх сукупності, колегія суддів вважає що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, яке буде справедливим та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання та постановити в цій частині новий вирок.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,409,413,418,419,420,421 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання та постановити новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, із застосуванням відповідно до ст. 59-1 КК України наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства та покладенням обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2024 року залишити без змін.

Вирок Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5