Справа №211/8222/23 Провадження № 1-кп/211/274/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001110 від 06.10.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 будучі військовозобов`язаним, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , 26 червня 2023 року о 07 год. 30 хв. не з`явився вчасно до збірного пункту зазначеного ОРТЦК та СП, який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки у військову частину НОМЕР_1 з метою подальшого проходження військової служби за мобілізацією, а залишився за місцем свого мешкання, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та до теперішнього часу не вживаючи жодних заходів для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України визнав повністю та пояснив, що 19.06.2023 він пройшов медичний огляд і його визнали придатним до військової служби. 23.06.2023 о 07год. 30хвил. він отримав повістку в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 про прибуття 26.06.2023 о 07год. 30хвил на відправку до військової частини. В зазначений час він не з`явився на відправку, про причини неявки територіальний центр особисто не повідомив. На сьогоднішній день до ІНФОРМАЦІЯ_4 він не з`являвся, оскільки не бажає служити за станом здоров`я.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працює в мобілізаційному відділенні в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 19.06.2023 ОСОБА_5 паройшов ВЛК та був визнаний придатним до військової служби. 23.06.2023 року ОСОБА_9 під розпис отримав повістку про те, що потрібно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 26.06.2023р. о 07год. 30хвил. для відправки у складі команди у військову частину НОМЕР_1 . 26.06.2023 о 07год. 30хвил. ОСОБА_5 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , причини не прибуття той не повідомив і, в подальшому, до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими судом, а саме:

- повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.06.2023р. про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України (т.1 а.с.13);

- довідкою військово-лікарської комісії №117/1873 від 19.06.2023р., згідно якої ОСОБА_5 проведено медичний огляд ВЛК 15.06.2023р. та визнано придатним до військової служби (т.1 а.с.14);

- рапортом офіцера ОСОБА_8 від 26.06.2023р. про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_5 26.06.2023 на відправки в команду НОМЕР_1 не з`явився (т.1 а.с.15);

- розпискою із особистим підписом ОСОБА_5 від 23.06.2023р. про отримання ним повістки про виклик на 07год. 30хвил. 26.06.2023р. для відправки в команду №1363 (т.1 а.с.28);

- копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 20.06.2023 виданий на ОСОБА_5 (т.1 а.с.31);

Аналізуючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим злочину, інкримінованого стороною обвинувачення. Зазначені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. Таким чином у своїй сукупності всі докази підтверджують доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті.

Разом з тим пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 про неправомірність рішення військово-лікарської комісії про придатність для проходження військової служби, у зв`язку з наявністю в нього проблем зі здоров`ям, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, адже встановлено, що зазначене рішення обвинуваченим не оскаржувалось, будь-яких даних щодо стану здоров`я обвинуваченого, що б перешкоджало проходженню ним військової служби, не надано, тому показання ОСОБА_5 у цій частині суд вважає такими, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік та стан здоров`я, позитивну характеристику по місцю проживання, відношення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яких суд не вбачає. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений визнав факт ухилення ним від призову на військову службу підчас мобілізації. Разом з тим з поведінки обвинуваченого не вбачається, що останній щиро розкаюється у вчиненому, оскільки каяття має бути дієвим і повинно включати в себе активні дії. Проте у матеріалах кримінального провадження відсутні та судом не встановлено дані щодо того, що ОСОБА_5 намагався виправити наслідки вчиненого, які конкретні дії для цього вживав, впродовж досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження не вжив жодних реальних заходів для з`явлення у ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військової служби, а тому визнання ним своєї вини під тиском не спростованих доказів є формальним і таким, що зроблене з метою уникнення справедливого покарання. Також судом взято до уваги, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Слід зазначити, що ухилення від захисту Батьківщини в період воєнного стану під час військової агресії ворога свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, оскільки створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони, може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим. В умовах збройної агресії з боку іншої держави захист Вітчизни набуває особливого значення, тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення. При цьому, на думку суду, підстави для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України відсутні, адже це не буде достатнім для його виправлення та не відповідатиме суспільному інтересу в державі, яка протистоїть злочинній військовій агресії російської федерації, що в разі такого застосування може стати негативним прикладом для інших осіб. Реальне покарання у виді позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення гарантуватиме адекватне реагування на загрозу національної безпеки держави та сприятиме досягненню цілей покарання, передбачених ст.50 КК України, а саме: запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, усуне хибне припущення про те, що можна ухилитися від захисту Вітчизни і реального покарання за це не настане. Натомість покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його реального відбування з випробуванням, на переконання суду, не змінить ставлення ОСОБА_5 до конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність та його намір і надалі ухилятися від проходження військової служби у Збройних Силах України.

Процесуальних витрат та речових доказів по справі немає.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого відсутній запобіжний захід, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, то суд не вбачає підстав для застосування запобіжних заходів до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України , суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1