Провадження №1-кп/761/3026/2024
В И Р О К

іменем України

30 серпня 2024 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000534 від 03.02.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Артемівськ, Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , (п/б) та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в :

Так, в судовому засіданні встановлено що, 01 лютого 2024 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на території станції метро «Нивки» КП «Київський метрополітен» на поверхні банкомату № САК21376 АТ «ПриватБанк» помітив пластикову банківську картку АТ КБ «Приват Банк» за № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 , виник умисел, направлений на привласнення офіційного документу, а саме вищевказаної пластикової банківської картки, вчинене з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденої ним банківської картки, усвідомлюючи те, що вона належить іншій особі та є офіційним документом, діючи умисно, з корисливим мотивом, взяв зазначену пластикову банківську картку АТ КБ «Приват Банк», що належить ОСОБА_5 , та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду та привласнив її з корисливих мотивів.

Після чого, утримуючи вищевказаний офіційний документ при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 привласнив офіційний документ (привласнення, вчинене з корисливих мотивів), чим вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, 01 лютого 2024 року, тобто в період дії воєнного стану запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-1X затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та в подальшому продовжено Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, у ОСОБА_4 виник умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів, які знаходились на банківському рахунку, знайденої та привласненої ним пластикової банківської картки АТ КБ «Приват Банк» за № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий умисел, 01 лютого 2024 року в період часу з 12 годин 53 хвилини по 18 годину 57 хвилин, шляхом використання банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , переконавшись, що на ній відсутній пін-код, діючи умисно, з корисливим мотивом, здійснив транзакції у наступних закладах та установах на території м. Києва, а саме: оплата за проїзд у КП «Київський метрополітен» на суму 8 гривень; магазин «VELMART 048 KYYIV», що за адресою: м. Київ, Галицька площа, 3, на суму 52 гривні 98 копійок; магазин «Екомаркет», що за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 107, на суму 38 гривень 90 копійок; магазин «Напої та тютюн», що за адресою: площа Вокзальна, 2-А, на суму 127 гривень; магазин «Напої та тютюн», що за адресою: площа Вокзальна, 2-А, на суму 340 гривень; магазин продукти, за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, на суму 200 гривень; ресторан «Бар» що за адресою: м. Київ, вул. Вокзальна, 1 на суму 340 гривень; магазин «Екомаркет TOV EKO KYYIV» на суму 102 гривні 89 копійок; магазин «Екомаркет», що за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 107, на суму 176 гривень 45 копійок; ресторан «Бар», що за адресою: м. Київ, вул. Вокзальна, 1, на суму 110 гривень; оплата за проїзд у КП «Київський метрополітен» на суму 8 гривень; оплата за проїзд у КП «Київський метрополітен» на суму 8 гривень; аптека «Бажаємо здоров?я», що за адресою: м. Київ, вул. Табірна, 42, на суму 7 гривень 20 копійок; магазин «Бадьорий», що за адресою: м. Київ, вул. Табірна, 36, на суму 340 гривень; магазин «СТІК ПЛЮС», що за адресою: м. Київ, вул. Данила Щербаківського 2 на суму 340 гривень; Аптека «Аптека 3», що за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 17, на суму 11 гривень 60 копійок; магазин «Алкоголь: Біле Сухе», що за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 9, на суму 95 гривень; оплата за проїзд у КП «Київський метрополітен» на суму 8 гривень, чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 2314 гривень 02 копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний у судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, вину по обвинуваченню за кримінальними правопорушеннями передбаченими ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні надав показання, що дійсно, він в указаний в обвинувальному акті день та час привласнив офіційний документ та таємно викрав чуже майно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по кримінальним правопорушенням, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальними правопорушеннями, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів у правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: у привласненні офіційного документа з корисливих мотивів, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся. Тому, суд приходить до висновку, можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а відтак необхідністю призначення йому міри покарання у вигляді обмеження волі зі звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КПК України.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

В той же час, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

В судовому засіданні, відповідно до положень ч. 3 ст. 479-2 КПК України, поставлено на обговорення питання щодо закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення судом права заперечувати проти закриття кримінального провадження, надав згоду на закриття кримінального проводження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор не заперечував щодо закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Потерпіла не заперечувала щодо закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Так, вимогами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 01.02.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, на загальну суму 2314 грн. 02 коп.

Згідно з положеннями Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до якої - дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що неоподатковуваний мінімум щодо адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з п.п. 169.1.1, п.169.1 ст. 169 ПК України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2024 - встановлений в розмірі 3028 грн.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викрадені чужого майна на суму 2314 грн. 02 коп., що є значно меншим 3028 грн., відтак його діяння, кваліфіковані за ч 4 ст. 185 КК України, на даний час вже не є кримінально караним.

Таким чином, з урахування того, що обвинувачений ОСОБА_4 , якому судом роз`яснено підставу для закриття кримінального провадження, а також його право заперечувати щодо закриття кримінального провадження з цих обставин, надав згоду на закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною, суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п.4.-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 369-371, 372, 374, 395, 479-2 КПК України, ст. 5 КК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном в - 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично зЧявлятися в цей орган для реєстрації.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534 від 03.02.2024 року - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази - DVD-R диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6