Справа № 289/2013/24
Номер провадження 1-кп/289/187/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000103 по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потіївка, Радомишльського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.11.2005 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

-27.05.2008 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі;

-09.03.2016 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.06.2019 звільнено умовно-достроково,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2024 року у невстановлений в ході дізнання час, у ОСОБА_2 , який перебував в с. Потіївка, Житомирського району, Житомирської області виник злочинний умисел на незаконне проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ночівлі.

Тієї ж ночі, близько 02 години ОСОБА_2 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житла, а саме до вищезазначеного житлового приміщення в с. Потіївка, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, протиправно, всупереч волі, дозволу та відома власника житла ОСОБА_3 , без законних на те підстав, усвідомлюючи що його дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, проник до подвір`я домоволодіння ОСОБА_3 та підійшов до приміщення будинку, де шляхом розбиття скла вікна вказаного вище домоволодіння, таємно та незаконно проник у середину приміщення будинку, чим порушив недоторканість житла ОСОБА_3 .

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 у заяві від 01 жовтня 2024 року, яка підписана останнім та його захисником ОСОБА_4 , зазначив, що він беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами його вчинення та надав згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

З поданої потерпілою заяви, вбачається, що остання не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду.

З огляду на позицію учасників судового провадження, враховуючи положення ст. ст. 381-382 КПК України, суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду цього обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Дослідивши докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження викладених вище обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_2 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Призначаючи покарання, суд враховує, що від вчиненого обвинуваченим кримінального проступку тяжких наслідків не настало, особу винного, що за місцем проживання характеризується, як такий щодо якого за останній час скарг від односельців не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме визнання вини і щире каяття, наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України та вважає за необхідне обрати йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік, оскільки обвинувачений вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення, маючи вищезгадані не погашені судимості, на шлях виправлення не став, тому саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Водночас, суд не вбачає підстав для визнання обтяжуючою покарання обставиною рецидив кримінальних правопорушень, що зазначена у обвинувальному акті, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Суд звертає увагу, що за змістом статті 12 КК України закон чітко розмежовує кримінальні правопорушення на злочин та кримінальний проступок.

Одночасно, положення статті 67 КК України також розмежовують ці поняття. Так, пунктами 1, 5, 10, 11, 12 частини 1 статті 67 КК України передбачені обставини, які обтяжують покарання щодо злочинів. Натомість, обставини, передбачені пунктами 2, 3, 4, 6, 6-1, 7, 8, 9, 13 частини 1 статті 67 КК України визнаються такими, які обтяжують покарання щодо кримінальних правопорушень, тобто як для злочинів, так і для кримінальних проступків.

Відтак, стороною обвинувачення не враховано, що наразі ОСОБА_2 інкримінується скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто скоєння кримінального проступку.

Тож, зважаючи на приписи частини 3 статті 67 КК України, суд не може враховувати таку обставину, що обтяжує покарання як рецидив кримінальних правопорушень, оскільки законодавець розмежовує обставини, які обтяжують покарання за класифікацією кримінальних правопорушень, попри наявність рецидиву з огляду на положення статті 34 КК України.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, суд вважає, що ОСОБА_2 можливо звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, арешт на майно не накладався.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1