Провадження 1-в/389/116/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області подання Кропивницького РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області (далі Кропивницького РВ №2 ) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого не офіційно, розлученого, утриманці відсутні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Знам`янського міськрайонного суду від 02.05.2018, за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки,

про приведення вироку у відповідність до вимог закону у частині вирішення питання про звільнення від призначеного судом покарання за діяння, караність якого усунена,

ВСТАНОВИВ:

Представник Кропивницького РВ №2 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить привести у відповідність вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.05.2018 стосовно ОСОБА_3 , за ч.3 ст.185 КК України, до вимог ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX» (далі ЗУ№3886-IX) та звільнити останнього від призначеного судом покарання за діяння, караність якого усунена.

Клопотання аргументовано наступним.

Засуджений ОСОБА_3 з 07.06.2018 перебуває на обліку у Кропивницькому РВ №2.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ). Вказаним законом внесені зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з яким, дрібне викрадення чужого майна вважається, крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння.

Представник Кропивницького РВ №2 до суду не з`явився, подав заяву з проханням розглянути клопотання за його відсутності.

Засуджений в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розгляд подання проводити за його відсутності та задовольнити його.

З урахуванням думки прокурора, дослідивши матеріалів справи, суд приходить до наступного.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи, незалежно від того, відбуває вона покарання, чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому, законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 02.05.2018 року засуджений вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Вказаним вироком ОСОБА_3 засуджено за вчинення 22.12.2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто за вчинення викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно поєднаного з проникненням у сховище. При цьому вартість вкраденого майна становила за епізодом від 22.12.2017 року - на загальну суму 450 грн. 00 коп., а за епізодом від 06.01.2018 року на загальну суму 295 грн. Тобто, до Кропивницького РВ №2 надійшов вирок для виконання стосовно ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, тобто за таємне викраденнян чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно поєднаного з проникненням у сховище, а саме: 22.12.2017 року - на загальну суму 450 грн. 00 коп., 06.01.2018 року на загальну суму 295 грн.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» сума прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2017 року становила 1600 гривень, тобто 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи становило 800 гривень 00 коп. на 2017 рік.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» сума прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2018 року становила 1762 гривні, тобто 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи становило 881 гривень 00 коп. на 2018 рік.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.05.2018 року, ОСОБА_3 22.12.2017 року викрав майно на суму 450 грн. , а 06.01.2018 на суму 295 грн., що станом на момент вчинення крадіжок складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 засуджено за діяння, караність яких законом усунена, суд приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст. 74, ст. 185 КК України, ст.ст. 369, 372, 376, 537, 539 КПК України, Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Кропивницького РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.05.2018 за ч.3 ст.185 КК України до покарання 3 роки позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1