НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

10 вересня 2024 року Справа № 322/1137/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терсянка Новомиколаївського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню освіту, неодружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у денний час, в один із днів у лютому 2024 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості на околиці с. Терсянка Запорізького району Запорізької області, на землі між сміттям та уламками будівельних матеріалів знайшов картонний тубус, у якому знаходився предмет сферичної форми, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/8139-ВТХ від 07.05.2024 є бойовою ручною гранатою М67 промислового виготовлення, яка являється вибуховим пристроєм військового призначення, відноситься до бойових припасів та містить заряд вибухової речовини, та у подальшому присвоїв її тим самим здійснив її незаконне придбання. Після чого, ОСОБА_4 незаконно переніс знайдений вибуховий пристрій до себе додому, а саме у приміщення житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , та незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення працівниками поліції під час проведення огляду в період часу з 21 год. 27 хв. по 23 год. 04 хв. 28.04.2024.

Вищезазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

12 серпня 2024 року між начальником Новомиколаївського відділу Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вищезазначеному діянні, а також зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні. Також сторони узгодили призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю, визначеною судом.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження укладеної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до статті 12 цього Кодексу, є тяжким злочином, від якого потерпілих немає. Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України.

Обставин, передбачених частиною сьомою статті 474 КПК України, судом не встановлено.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений та захисник у підготовчому судовому засіданні просили затвердити вищезазначену угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, дав згоду на застосування узгодженого покарання.

Судом за результатами опитування сторін кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Довідкою Запорізького НДЕКЦ підтверджується розмір витрат на проведення експертизи у 3029,12 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, ч. 1 ст. 263 КК України, ст.ст. 100, 124, 314, 373 - 376, 393 - 395, 474, 475, 532 КПК України, суд

ухвалив:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 серпня 2024 року, укладену між начальником Новомиколаївського відділу Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

2. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

3. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

4. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

5. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 3029,12 грн. (три тисячі двадцять дев`ять гривень 12 коп.).

6. Речові докази по справі: бойова ручна граната М67 в тубусі та первинна упаковка - знищити.

7. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з урахуванням особливостей, передбачених частиною четвертою статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1