Справа № 382/279/21
Провадження № 1-в/382/60/24
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2024 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

представника Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин подання Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про приведення судового рішення стосовно ОСОБА_3 у відповідність у зв`язку з набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів",

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшло подання представника Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про приведення судового рішення стосовно ОСОБА_3 у відповідність у зв`язку з набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів".

Подання обгрунтовано тим, що на обліку Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області з 26.10.2021 р. перебуває громадянин ОСОБА_3 , засуджений 22.09.2021 р. вироком Яготинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу (далі - КК) України до 4 років 2 місяців позбавлепия волі. Вирок набув законної сили 22.10.2021 р.

Згідно з вироку Яготинського районного суду Київської області громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1274,47 грн.

09.08.2024 р. набув чинності Закон України від 18.07.2024 р. №3886-ІХ «Про внесения змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльносі правоохоронних органів», якими внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції Закону № 3886-ІХ) (далі - КУпАП) відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правонорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Ч. 2 ст. 51 КУпАП визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відновідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 грудня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019р. становив 2270 грн., 50 відсотків від його розміру ставили 1135 грн.

Зі змісту вироку Яготинського районного суду Київської області від 22.09.2021 р. вбачається, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 185 КК України 01 грудня 2020 року, розмір завданого матеріального збитку в загальному склав 1274,47 грн. Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону №3886- ІХ«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», розмір вартості викраденого майна становить менше 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, передбачених санкцією ч. 2 ст. 51 КУпАП та тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

На підставі викладеного та керуючись п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» просила привести судове рішення стосовно ОСОБА_3 у відповідність до вимог закону.

Прокурор просив відмовити у даному поданні з огляду на той факт, що у поданні не зазначено, яке саме питання повинно розглядатись, що саме у вироці не відповідає дійсності не зазначено.

Представник Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області просить задовольнити клопотання.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні не має змоги висловити свою думку щодо даного подання, оскільки не розуміє, яке саме питання ставиться у даному поданні.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до частин 1-2 статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Проте, нормами діючого КПК України не передбачено такої процесуальної дії, як «приведення судового рішення у відповідність до закону». Більш того, орган пробації у клопотанні не конкретизує питання яке повинен вирішити суд у порядку частини 1 статті 537 КПК України.

Відтак, суд дійшов висновку, що клопотання представника Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області є необгрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, суд звертає увагу, що орган пробації не позбавлений можливості повторного звернення до суду з таким клопотанням після його належного правового обгрунтування.

Керуючись ст. ст. 372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 відносно ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1