Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

15 жовтня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року,

у с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.08.2024

задоволено скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , і зобов`язано детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091, повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно, а саме: вінчестер WD Elements s/n № НОМЕР_1 та вінчестер WD Elements s/n № НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів судового провадження, представник ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст.303 КПК України, звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність детектива (слідчого) Бюро економічної безпеки України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в якій просив зобов`язати детективів, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091, повернути ОСОБА_3 належне їй майно, вилучене під час обшуку 15.04.2021 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що вказані речі були вилучені під час обшуку в приміщенні ТОВ «НВП «Єврофорвард Україна», дозвіл на який ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2021 не надавався. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.04.2021 накладався арешт на вилучені під час обшуку документи і грошові кошти. З клопотанням про накладення арешту на вінчестери, власником яких є ОСОБА_3 і на яких зберігаються сімейні фото, слідчий не звертався, а тому згідно з п.3 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене.

Слідчий суддя, встановивши, що слідчий не дотримав вимог ч.2 ст.168 КПК України, яка дає можливість здійснити копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, і не дав суду документи, які б підтверджували, що вилучені під час обшуку вінчестери містять інформацію, яка має значення для кримінального провадження, задовольнив скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - начальник відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про кримінальні правопорушення, вчинені у складі організованої групи чи злочинної організації, управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені скарги представника ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи право на подання апеляційної скарги, посилається на загальні засади кримінального провадження, як то законність, верховенство права, положення ст.55 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантоване право на справедливий суд, практику Європейського суду з прав людини у цьому контексті. Також звертає увагу, що відповідно до висновку у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 237/1459/17 у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч.3 ст.309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч.4 ст.399 КПК України.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, пропуск якого прокурор мотивує тим, що розгляд скарги здійснювався без участі детектива та прокурора і про постановлення ухвали сторона обвинувачення дізналася із заяви адвоката ОСОБА_2 від 03.09.2024, яка надійшла на адресу Бюро економічної безпеки України 25.09.2024. Копія ухвали ні до Офісу Генерального прокурора, ні до Бюро економічної безпеки України не надходила.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні.

Згідно з ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Статтею 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за наслідками розгляду скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, кримінальним процесуальним законом не передбачено, про що і зазначено в її резолютивній частині.

Посилання прокурора на загальні засади кримінального провадження та ст.55 Конституції України в контексті забезпечення права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є слушними, і кожному гарантується право на таке оскарження, однак у порядку та у спосіб, передбачені законом.

Доводи стосовно забезпечення права на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини не є релевантними до цього провадження. До того ж, подаючи апеляційну скаргу, прокурор діє від імені держави і не є особою, права або свободи якої порушено.

Що стосується постанови Великої Палати Верховного Суду, про яку йдеться в апеляційній скарзі, то вона містить висновок про застосування норм права, ухвалений у справі, правовідносини в якій не є подібними правовідносинам у даному провадженні, і стосується оскарження ухвал слідчих суддів, які не передбачені кримінальними процесуальними нормами. У цій же справі слідчий суддя діяв у межах свої повноважень згідно з ч.3 ст.26 КПК України, відповідно до визначеної ст.ст.303, 306 КПК України процедури і постановив ухвалу, яка передбачена законом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

А тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора належить відмовити.

У зв`язку з відсутністю законних підстав для розгляду апеляційної скарги вирішення питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді є недоцільним.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1