Справа № 576/1722/24
Провадження № 1-кп/576/251/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

встановив:

У судовому засіданні прокурор просила продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки попередні ризики не зникли і не відпали.

Захисник та обвинувачений просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, та дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступного.

29.05.2024 р. ОСОБА_4 було затримано та ухвалою слідчого судді від 31.05.2024 р. відносно нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Вказаний запобіжний захід на початковому етапі судового розгляду було обґрунтовано ризиками втечі та вчинення повторних злочинів.

Звертаючись із клопотанням про продовження виняткового запобіжного заходу, прокурор обґрунтував його тими ж обставинами, що містилися у попередньому клопотанні про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд зазначає, що на момент розгляду питання про продовження тримання під вартою обвинувачений провів в ув`язненні більше п`яти місяців.

За цей час неможливо сказати, що ризики втечі та вчинення повторних злочинів зникли.

Водночас, ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), § 10).

У § 77, 79 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Осипенко проти України», зазначено, що з плином часу для тривалого тримання заявника під вартою потрібне додаткове обґрунтування. Крім того, національні суди повинні розглянути будь-які інші превентивні заходи в якості альтернативи тримання під вартою».

Якщо залишається єдина підстава для обґрунтування тримання під вартою, яка полягає в тому, що існує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від здійснення правосуддя і, таким чином, не з`явитись в судове засідання, він повинен бути звільнений з-під варти, якщо є можливість заручитися гарантіями явки в судове засідання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Мерабішвілі проти Грузії [ВП]» (Merabishvili v. Georgia [GC]), § 223).

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що з плином часу ризик втечі через можливість засудження обвинуваченого та ризик вчинення повторних злочинів не може бути достатньою підставою для виправдання подальшого тримання його під вартою, особливо тоді коли він має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, проживає у сім`ї, а з часу попереднього його засудження пройшов досить тривалий період часу.

Крім того, обов`язковою умовою законності продовження тримання під вартою, є визначення того, чи проявили компетентні національні органи «особливу ретельність» під час провадження у справі (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Скотт проти Іспанії» (Scott v. Spain), § 74).

З цього приводу суд відзначає, що за період знаходження обвинуваченого в ув`язненні по справі було призначено чотири судових засідань, однак справа так і не зрушила з місця, головним чином через утруднення конвоювання обвинуваченого із слідчого ізолятора до суду із-за небезпеки бойових дій.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, подальше продовження тримання під вартою не відповідає критерію «особливої ретельності».

Зважаючи на все викладене, ніщо не вимагає у цій справі такого інтересу, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважав би правило про забезпечення права на свободу, закріпленого в ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином на думку суду, прокурором не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Водночас виконуючи вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України, на думку суду обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 на цій стадії судового провадження є необхідним, але належним та достатнім буде застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який буде достатнім заходом для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, та обов`язків, покладених на нього судом.

Керуючись ст.ст. 183-184, 193, 196, 315, 331 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби, звільнивши обвинуваченого з під-варти в залі суду негайно.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- заборонити покидати місце свого проживання АДРЕСА_1 в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі Шосткинського району Сумської області без дозволу суду.

Визначити строк дії ухвали до 31.12.2024 р.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції № 1 (м. Глухів).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1