г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1910/24
Номер провадження 1-кп/213/350/24
В И Р О К

Іменем України

26 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, кримінальне провадження №0000294 від 22.03.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, розлучений, на утримані неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, на даний час працює не офіційно (слюсарем-сантехніком за наймом), на момент вчинення кримінального правопорушення був військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізацій військової частини НОМЕР_1 , командиром відділення самохідного артилерійського взводу, 2 самохідного артилерійського дивізіону, у військовому званні «сержант», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення:

прокурора - ОСОБА_5 ,

сторони захисту:

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ

Згідно з ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до ст. 23 цього ж Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізації» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Згідно з ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, віднесено військових посадових осіб Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України.

Незважаючи на обізнаність про вимоги вищевказаних нормативно-правових актів та всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, військовослужбовець командир відділення самохідного артилерійського взводу 2 самохідного артилерійського дивізіону сержант ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою особистого збагачення, підозрюється у вчиненні корупційного злочину за наступних обставин.

Так, на початку березня 2024 року, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, за адресою: АДРЕСА_2 , у ході зустрічі між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 відбулась розмовах, в ході якої ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_3 , що йому, ОСОБА_7 , надійшло повідомлення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_3 повідомив, що у разі надання останньому неправомірної вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 2000 доларів США, він, ОСОБА_3 вирішить питання щодо надання ОСОБА_7 відстрочки від військової служби строком на 6 місяців та видачі відповідного військово-облікового документу.

Усвідомлюючи протиправний характер дій командира відділення самохідного артилерійського взводу 2 самохідного артилерійського дивізіону сержант ОСОБА_3 , 21 березня 2024 року ОСОБА_7 звернувся до працівників правоохоронних органів та повідомив про кримінальне правопорушення.

Надалі, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, з метою власного незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, 29 березня 2024 року приблизно о 15 год. 55 хв., перебуваючи на АДРЕСА_2 , одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 2 000 доларів США для себе, за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо надання відстрочки ОСОБА_7 від призову на військову службу строком 6 місяців та видачі відповідного військово-облікового документу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю підтвердив всі обставини вчинення кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, вину визнав у повному обсязі, просив кримінальне провадження слухати в скороченому порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнається судом винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України за ознаками одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою всіх учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом достовірно з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

Крім того, судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу винного, який розлучений, є батьком неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час працює не офіційно (слюсар-сантехнік за наймом), з 14.03.2022 був призваний за мобілізацією і на момент вчинення кримінального правопорушення був військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізацій військової частини НОМЕР_1 , командиром відділення самохідного артилерійського взводу, 2 самохідного артилерійського дивізіону, у військовому званні «сержант», за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо скарг не надходило (т.2 а.с.137), за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався (т.2 а.с.138,139), раніше не судимий (т.2 а.с.136), вину визнав повністю.

Крім того, суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення відповідальною особою визначений як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінюється як середній.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття.

Обставин, які обтяжують йому покарання судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_3 , суд вважає, що покарання йому повинно бути призначене у виді штрафу.

Положеннями частини другої статті 53 КК України визначено, зокрема, що розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Визначаючи розмір штрафу, суд погоджується з позицією прокурора, що ОСОБА_3 одержав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 2 000 доларів США, що станом на дату ухвалення вироку за курсом Національного банку України складає 82 877,40 грн., тому розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Вказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Підстав для застосування статті 69 КК України судом не знайдено.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Визнати ОСОБА_3 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

- грошові кошти, 20 купюр номіналом 100 доларів США, кожна, загальною сумою 2000 доларів США, з серійним номером KB14859854MВ2 (т.2 а.с.99-100,101) залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження;

- флеш носії (т.2 а.с.43,129),копію паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_7 , розшифровка дослідження ОСОБА_7 з знімками (т.2 а.с.99-100,102-106) - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон Redmi Note 3 imei НОМЕР_3 НОМЕР_4 з сім картою НОМЕР_5 (т.2 а.с.99-100,130-131,132) залишити за належністю ОСОБА_3 .

Арешт на речові докази, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року (справа №202/4398/24 пр.1-кс/202/2500/2024), в рамках даного кримінального провадження - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000294 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті №213/1910/24 (1-кп/213/350/24).

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .