ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/3450/23

н/п 1-кп/766/582/24

07.11.2024 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів:

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000294 від 31.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Херсона, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , документованого паспортом громадянина України у формі id-картки № 004194609, виданий 13.11.2019 Корабельним відділом у м. Херсоні УДМС України у Херсонській області, вища освіта, раніше не судимий, на обліку лікаря психіатора та нарколога не перебуває,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив колабораційну діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області за наступних обставин.

З метою встановлення контролю на території тимчасово окупованого міста Херсона невстановлені особи з числа військовослужбовців та представників спецслужб рф на початку травня 2022 року створили незаконний правоохоронний орган у місті Херсоні, а саме так званий «експертно-криминалистический центр главного управления министерства внутренних дел Херсонской области», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та почали підшукувати осіб з числа місцевого населення, у тому числі діючих та колишніх правоохоронців, які б співпрацювали з ними у вищевказаному новоствореному окупаційною владою незаконному правоохоронному органі.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, ОСОБА_6 , являючись громадянином України, фактично проживаючи у місті Херсоні, достовірно знаючи про збройну агресією рф проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення міста Херсона збройними формуваннями рф, 11.07.2022 року, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа військовослужбовців та представників спецслужб рф у місті Херсоні та відповідно до «Приказа № 21 л/с от 18.07.2022» т.зв. «начальника гу мвд Херсонской области генерала-майора полиции» ОСОБА_8 призначений та добровільно зайняв посаду так званого «старшего эксперта отделения бухгалтерских и финансово-аналитических экспертиз екц гу мвд Херсонской области», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території міста Херсона правоохоронному органі.

На займаній посаді «старшего эксперта отделения бухгалтерских и финансово-аналитических экспертиз екц гу мвд Херсонской области» ОСОБА_6 з моменту свого призначення та по момент деокупації м. Херсона ЗС України, виконував функції щодо проведення експертних досліджень у бухгалтерській та фінансово-аналітичній сферах, зокрема: вивчав методики проведення вказаних експертиз згідно із законодавством рф, направлявся у службові відрядження до екц мвд россии, для проходження навчання, за результатами яких мав готувати відповідні висновки експертиз незаконного правоохоронного органу т.зв. «експертно-криминалистического центра главного управления мвд Херсонской области».

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину визнав частково, дав наступні пояснення. В квітні 2022 року втратив роботу, побачив пізніше, влітку, десь червень 2022 року, по телевізору оголошення що необхідні працівники в експертно криміналістичний центр мвд росії в АДРЕСА_2 і оскільки вже була інша держава, то пішов туди влаштовуватись на роботу, має економічну освіту. Для влаштування на роботу подав всі документи, його начальник казав йому почитати конституцію та закони росії, давав читати зразки експертиз. Направлення діяльності пов`язано з аудитом, бухгалтерський облік. Для того щоб приступити до роботи необхідно було мати громадянство росії та пройти навчання. Його направили на навчання щодо експертної діяльності в м. москва (росія), куди він і поїхав, оплатили проживання та харчування їдальні, дали електроні білети. Вважає, що його направили на навчання, як слухача. Вказав, що про наявність наказу про прийняття його на роботу, дізнався під час досудового розслідування. Після навчання можна було проводити експертизи та набуття громадянства росії. Після повернення з навчання, 16.10.2022 року чи 17.10.2022 року оголосили евакуацію на лівий берег, вони вирішили з родиною не виїжджати. В експертно криміналістичний центр мвд росії в АДРЕСА_2 , робочий день був з 9-00 до 17-00, але керівник сказав, що можна бути до обіду, нічого не робив. Калитка на територію установи була відчинена і хто завгодно міг зайти в експертну установу. Щодо рапорту про відрядження до м. москва, вказав, що то звичайна процедура, писав начальник. Щодо протоколу засідання комісії, то йому нічого не відомо. Не заперечував, що посада мала назву: старший експерт відділу бухгалтерського і фінансово-аналітичних експертиз екц мвд росії. Не погоджується з тим, що займав посаду і виконував посадові функції. Під час дебатів та останнього слова, вказав що не може бути притягнутий до відповідальності на підставі ст. 39 КК України, оскільки в нього була крайня необхідність, а саме, закінчувались грошові кошти і була необхідність утримувати родину. Крім того він виконував накази керівництва і не має нести за це відповідальність. Якщо його бачили в експертній установі, то це не означає, що він там працював. Просить його виправдати.

Незважаючи на часткове визнання вини, винність ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена показаннями свідків та іншими доказами, дослідженими судом.

Так, свідок ОСОБА_9 пояснила, що працювала в екц на посаді прибиральниці за адресою АДРЕСА_2 . Хто очолював не пам`ятає. ОСОБА_6 бачила в кінці серпня 2022 року. Запам`ятала його, оскільки коли їм видавали заробітну плату, він був в нетверезому стані, що не міг навіть зарплату забрати. Прибирала в його кабінеті. Приходила на 07:00 годину ранку на роботу, бачила ОСОБА_6 в приміщенні екц.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що працювала в екц мвд рф, в АДРЕСА_2 експертом з дослідженнями наркотичних речовин. Бачила ОСОБА_6 декілька разів в приміщені в коридорі. Був черговий, який пропускав в приміщення, вільного входу в установу не було.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що під час окупації м. Херсон знаходився в с.Надніпрянське, Херсонської області, потім пішов працевлаштувався в екц садівником. Це була середина серпня 2022 року. Вважав, що екц це установа поліції, де робили експертизи. З ОСОБА_6 не знайомий, але бачив його на роботі в екц. Зранку займався своїми справами, його бачив. Вважає, що ОСОБА_6 працював експертом, бо окрім його та його напарника ОСОБА_12 , усі там були експертами. Висновок, що ОСОБА_6 працював експертом свідок зробив з того, що він (обвинувачений) працював у екц, його кабінет був десь на другому поверсі. Інформації від сторонніх осіб щодо посади ОСОБА_6 не чув. ОСОБА_6 не носив форми, тільки білий халат як у лікарів. Так ходили не всі експерти. У екц не було табличок наче, тільки спочатку був український напис. Його потім здерли. Коли було екц росії наче була якась вивіска, але описати не може. Цю установу відвідували якісь цивільні машини.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що працював в екц рф в АДРЕСА_2 , різноробочим десь з кінця червня по кінець вересня 2022 року, робочий час в установі був з 9-00 до 17-00. Бачив там ОСОБА_6 в цей час 1-2 рази, можливо 3 рази, на тиждень. ОСОБА_6 находився в корпусі на поверсі, де були експерти. З обвинуваченим тільки вітався. Бачив його також на загальних зборах в екц, коли свідка туди запрошували, це було раз чи два.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що працювала в інспектором щодо персоналу. ОСОБА_6 прийшов в якості кандидата на посаду приблизно в липні 2022 року. Екц знаходилось на місті НДЕКЦ в м. Херсоні. Ноутбук і флеш носій вилучили під час обшуку. На флешці були накази по особовому складу, які відповідали дійсності.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2023 року ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка працювала на окупаційну владу рф у незаконному правоохоронному органі на посаді експерта експертно-криміналістичного центра гумвд Херсонської області у відділі товарознавчих експертиз.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2023 року ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка працювала на окупаційну владу рф у незаконному правоохоронному органі на посаді експерта.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.02.2023 року ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка працювала на окупаційну владу рф у незаконному правоохоронному органі на посаді експерта.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27.03.2023 року ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_14 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.05.2023 року ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка була співробітником окупаційного екц.

У відповідності до протоколу огляду від 09.12.2022 року в ході огляду приміщення канцелярії Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області вилучено документальні матеріали, які зі слів ОСОБА_15 залишили представники рф, а саме: аркуші А-4 з надрукованими відомостями щодо особового складу органів поліції рф, які під час тимчасової окупації Херсонської області працювали на користь окупаційної влади. В даному переліку за № 592 вказано ОСОБА_6 , як експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності екц гу мвд, вказано номер телефону та дату призначення 18.07.2022 року.

В протоколі огляду від 31.03.2023 року вказано про огляд компакт диску DVD-R, де виявлено перелік працівників екц гу мвд Херсонської області, накази про призначення на посаду та інші відомості. В переліку вказано ОСОБА_16 , як експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності екц гу мвд. Також файл у форматі Word 18.07.2022_21, в якому є наказ № 21 від 18.07.2022 року про призначення ОСОБА_6 на посаду.

Відповідно до протоколу обшуку від 25.11.2022 року по місцю проживання ОСОБА_13 виявлено флеш-носій жовтого кольору (марки Kingston 8gb) з відомостями щодо кадрового забезпечення «гнуп мвс Херсонської області»; мобільний телефон IPhone 11; ноутбук чорного кольору марки Samsung R528, на якому містяться списки співробітників особового складу та штатний розпис «гунп мвс Херсонської області».

В наказі від 18.07.2022 року за № 21 л/с так званого «гу мвс Херсонської області» вказано про призначення ОСОБА_6 на посаду тимчасово виконуючого обов`язки експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності екц гу мвд Херсонської області з 18.07.2022 року на підставі заяви ОСОБА_6 від 11.07.2022 року.

У п. 50 штатної розстановки екц гу мвд, вказано, що ОСОБА_6 займає посаду тво експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності екц гу мвд Херонської області. Наведене зазначено у відділі бухгалтерських та фінансово аналітичних експертиз.

У переліку працівників так званого «екц гу мвд Херсонської області» станом на 18.07.2022 року вказано ОСОБА_6 як кандидата на посаду експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності.

Відповідно до протоколу огляду та вилучення від 21.02.2023 року документів, які перебувають у володінні Херсонського НДЕКЦ МВС України, виявлено ряд документів, в тому числі рапорт на ім`я начальника екц мвд Херсонської області ОСОБА_17 щодо відрядження ОСОБА_6 старшого експерта; кипія протоколу № 22 засідання експертно-кваліфікаційної комісії від 22.09.2022 року, випробувань ОСОБА_6 .

Вилучені документи 22.02.2023 року оглянуті відповідно до протоколу огляду 15.03.2023 року.

Так, відповідно до копії протоколу № 22 засідання «експертно-кваліфікаційної комісії» від 22.09.2022 року на підставі оцінки випробувань ОСОБА_6 старший експерт відділу бухгалтерських і фінансово-аналітичних експертиз відділу економічних, будівельно-технічних і товарознавчих експертиз екц гу мвд Херсонської області допускається до самостійної участі в якості спеціаліста в процесуальних діях та оперативно-розшукових заходах.

У рапорті від 18.10.2022 року вказано, що ОСОБА_6 доповідає начальнику екц гу мвс Херсонської області, що в період з 30.09. по 17.10.2022 року на підставі наказу начальника гу мвд Херсонської області № 64 л/с від 15.09.2022 року, знаходився у службовому відрядженні в м. москва, де проходив навчання (з03.10.2022 по 14.10.2022) в московському університеті мвд росії імені в.я. кикотя за професійної програмою підвищення кваліфікації у формі стажування за темою «бухгалтерська експертиза» в об`ємі 78 годин, отримано сертифікат про проходження навчання.

Відповідно до протоколу огляду від 26.06.2023 року оглянуто системний блок комп`ютеру чорного кольору «Frime», який перебував у володінні Херсонського НДЕКЦ МВС України, виявлено відомості, які мають значення для досудового розслідування. В тому числі об`єктивка ОСОБА_18 .

Так у довідці-об`єктивці вказано, що представляється до призначення тво експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності екц гу мвс Херсонсої області ОСОБА_6 , де вказано анкетні дані обвинуваченого, відомості щодо складу його сім`ї, кар`єри.

Відповідно до протоколу обшуку та огляду від 25.05.2023 року проведено обшук житла ОСОБА_6 відповідно до протоколу огляду від 25.05.2023 року проведено огляд вилученого.

Постановою від 25.03.2023 року вилучені предмети та документи визнані речовими доказами. А саме:

1.ноутбук марки «ASUS», модель: НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 із зарядним пристроєм;

2.мобільний телефон марки «SAMSUNG», IMEI 1: НОМЕР_3 , s/n: НОМЕР_4 із чохлом до нього;

3.планшет марки «UMIDIGI», s/n: НОМЕР_5 , IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з чохлом до нього;

4.робочий зошит з рукописним текстом ОСОБА_6 , що починається зі слів « ОСОБА_19 , Московский университет» та закінчується «описание выписок представленных в таблице №1» на 80 аркушах;

5.книжка «27 положений по бухгалтерскому учету; Федеральный закон «О бухгалтерском учете» на 255 аркушах;

6.чек № 35001.2363.178(ООО «Новый Книжный Магазин» (109377, г. Москва, пр-кт. Рязанский, д. 46, к. 1) 1 шт.;

7.копія «Приказ №511 от 29.06.2005 МВД РФ» на 9 аркушах;

8.копія «Федерального закона №73-Ф3 от 31.05.2001» на 16 аркушах;

9.папка-швидкозшивач з файлами, починається «НПА Положение Банка россии от 27.02.2017 №579...» та закінчується «незаконная банковая деятельность» на 16 аркушах;

10.аркуш паперу «Глава 27 Производство судебной экспертизы» на 14 аркушах;

11.довідка з ЄДДР на ім`я ОСОБА_6 на 1 аркуші;

12.«План повышения квалификации в форме стажировки по специальности «Бухгалтерская экспертиза» на 1 аркуші;

13.«Общетеоретическая подготовка» на 2 аркушах;

14.копія свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_6 на 1 аркуші;

15.«Перевод документов ID-паспорта гражданина Украины» на ім`я ОСОБА_6 на 1 аркуші;

16.«Перечень документов необходимых для приема в гражданство рф» на 1 аркуші;

17.розпорядження ХОВА №227-ос від 22.05.2023 (завірена копія) на 1 аркуші.

На вказані предмети та документи накладено арешт ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.05.2023 року.

Відповідно до протоколу огляду від 10.08.2023 року оглянуто ноутбук марки «ASUS», модель: НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 із зарядним пристроєм. Виявлено папку стажування 2022, яку створено 27.10.2022 року, де міститься 403 електронні файли, а саме: фотозображення та відеозаписи, на яких міститься ОСОБА_6 також вказано, що ОСОБА_6 вказав, що фотозображення зроблені ним власноручно під час відрядження до м. москва рф для проходження курсів.

Наведені докази є переконливими, узгодженими між собою, та підтверджують винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Клопотання про огляд речових доказів не заявлялось, сторони на цьому не наполягали. Також учасники справи не наполягали на огляді дисків, які долучені до протоколів.

Відповідно характеризуючи матеріалів, ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання, офіційно не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у Херсонському районному управлінні поліції не перебуває; на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; раніше не судимий.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 застосований ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з 26.05.2023 року, який в подальшому продовжувався.

Твердження сторони захисту, щодо відсутності доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 в інкримінованому кримінальному правопорушенні спростовані, зазначеними вище доказами.

Суд не бере до уваги доводи ОСОБА_6 , що він діяв в стані крайньої необхідності, виходячи з такого.

Зі змісту ст. 39 КК України вбачається наступне. Крайня необхідність - не є кримінальним правопорушенням заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності. Перевищенням меж крайньої необхідності - є умисне заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам, якщо така шкода є більш значною, ніж відвернена шкода. Особа не підлягає кримінальній відповідальності за перевищення меж крайньої необхідності, якщо внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, що загрожувала, вона не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці.

Право на заподіяння шкоди у стані крайньої необхідності є субсидіарним (додатковим) правом. Ним особа може скористатися лише в тому випадку, якщо в даній обстановці заподіяння шкоди є вимушеним, крайнім, останнім засобом усунення небезпеки.

Очевидно, що в стані крайньої необхідності відбувається зіткнення двох правоохоронюваних інтересів: з одного боку, правоохоронюваному інтересу безпосередньо загрожує небезпека, а з іншого боку - особа знаходиться в такому становищі, при якому єдиним засобом усунення цієї небезпеки є заподіяння шкоди так само правоохоронюваним інтересам, тобто відбувається зіткнення «права з правом».

Так, небезпека повинна бути такою, що безпосередньо загрожує правоохоронюваним інтересам, тобто такою, що здатна негайно заподіяти шкоди таким інтересам. Вона є наявною протягом періоду, коли виникла, існує і ще не скінчилася.

Другим елементом підстави крайньої необхідності є відсутність у конкретної особи у даній обстановці реальної можливості усунути загрожуючу небезпеку іншими засобами, ніж заподіянням шкоди правоохоронюваним інтересам.

Жодних доказів в матеріалах кримінального провадження, які дослідженні судом, не міститься на підтвердження факту перебування ОСОБА_6 в стані крайньої необхідності в період скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, в своїх поясненнях суду, ОСОБА_6 повідомив, що він добровільно пішов працевлаштовуватись до екц рф, оскільки побачив таке оголошення і оскільки була в м. Херсоні інша держава. Тобто обвинувачений добровільно, на власний розсуд, обрав працевлаштування в так зване екц мвд Херсонської області, яке було створено окупаційною владою рф, виконував накази керівника, проходив стажування в м. москва росії. Враховуючи характеризуючи дані щодо обвинуваченого, в тому числі наявність вищої освіти, життєвий досвід, то сумнівів в тому, що він достеменно розумів створення так званих правоохоронних органів окупаційною владою та зробив вільний вибір щодо працевлаштування до однієї з таких установ, у суду немає.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»(«Kobets v. Ukraine»)(з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази та покази свідків та надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає. Перелічені вище джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення, на підставі яких суд приймає рішення у справі. Жодної із передбачених законом обставин для визнання зазначених доказів недопустимими судом не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено, як і порушень фундаментальних прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_6 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування та збиранні і оформленні доказів стороною обвинувачення.

Положеннями ст. 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Відповідно до змісту статті 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна встановити об`єктивну істину та на неї покладається обов`язок доказування, доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час руху кримінального провадження не встановлено.

За викладених обставин, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд, оцінивши сукупність зібраних доказів, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів підстав немає та доводять факт вчинення обвинуваченим протиправних дій, а також за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Тобто, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України та такі злочини є найбільш суспільно небезпечними посяганнями, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є громадянином України, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується опосередковано.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, у вигляді позбавлення волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України не вбачається, а також з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, з конфіскацією всього належного йому майна, що на думку суду буде відповідати принципам та меті призначення покарання, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю є обов`язковим додатковим покаранням, передбаченим санкцією частини 7 статті 111-1 КК України.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією частини 7 статті 111-1 КК України передбачена можливість застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні не встановлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на 15 років та з конфіскацією усього майна, що належить обвинуваченому.

Відповідно до частини п`ятої ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі день за день і обчислювати строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі з моменту взяття під варту - з 26.05.2023 року.

Відповідно до частини четвертої ст. 72 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг - виконувати окремо і строк його відбування обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Речові докази: ноутбук марки «ASUS», модель: НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 із зарядним пристроєм; мобільний телефон марки «SAMSUNG», IMEI 1: НОМЕР_3 , s/n: НОМЕР_4 із чохлом до нього; планшет марки «UMIDIGI», s/n: НОМЕР_5 , IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з чохлом до нього - конфіскувати в дохід держави.

Речові докази: робочий зошит з рукописним текстом ОСОБА_6 , що починається зі слів « ОСОБА_19 , ОСОБА_20 » та закінчується «описание выписок представленных в таблице №1» на 80 аркушах; книжка «27 положений по бухгалтерскому учету; Федеральный закон «О бухгалтерском учете» на 255 аркушах; чек № 35001.2363.178 (ООО«Новый Книжный Магазин» (109377, г. Москва, пр-кт. Рязанский, д. 46, к. 1) 1 шт.; копія «Приказ №511 от 29.06.2005 МВД РФ» на 9 аркушах; копія «Федерального закона №73-Ф3 от 31.05.2001» на 16 аркушах; папка-швидкозшивач з файлами, починається «НПА Положение Банка россии от 27.02.2017 №579...» та закінчується «незаконная банковая деятельность» на 16 аркушах; аркуш паперу «Глава 27 Производство судебной экспертизы» на 14 аркушах; довідка з ЄДДР на ім`я ОСОБА_6 на 1 аркуші; «План повышения квалификации в форме стажировки по специальности «Бухгалтерская экспертиза» на 1 аркуші; «Общетеоретическая подготовка» на 2 аркушах; копія свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_6 на 1 аркуші; «Перевод документов ID-паспорта гражданина Украины» на ім`я ОСОБА_6 на 1 аркуші; «Перечень документов необходимых для приема в гражданство рф» на 1 аркуші; розпорядження ХОВА №227-ос від 22.05.2023 (завірена копія) на 1 аркуші зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Диски зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим в той же самий строк з моменту отримання копії вироку.

Судді:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3