Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 001292 від 17.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акта прокурору не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Учасники судового провадження вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи думку учасників провадження, суд дійшов висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні одноособово.

Також, у підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник в судовому засіданні подав заперечення на клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що із клопотанням сторони обвинувачення сторона захисту не погоджується з наступних підстав.Обвинувачений тривалий час проживає на одному місці та має стабільну роботу, володіє нерухомим майном, виключно позитивно характеризується як сусідами, так і колегами, раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебував, має сталі, міцні соціальні зв`язки. Окрім того, ОСОБА_6 одружений, батько двох доньок, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з особливостями розвитку, військовозобов`язаний та стоїть на військовому обліку.Будь-яких інших даних, які б негативно характеризували обвинуваченого ОСОБА_6 , слідством не встановлено. Обвинувачений із моменту затримання сприяв слідству, надаючи логічні, послідовні і правдиві покази, у тому числі ті, які не були відомі органу досудового розслідування та які у подальшому були підтверджені в ході слідства.Водночас сторона обвинувачення залишила поза увагою ті обставини, що обвинувачений не заперечує обставини подій 14.06.2024, його показання практично в усіх деталях збігаються з показаннями потерпілої, обвинувачений повернув потерпілій кошти в сумі 2 000 доларів США та готовий відшкодувати моральну шкоду. Захисник наголошує, що подія відбулася 14.06.2024, за медичною допомогою та до поліції потерпіла звернулася 17.06.2024, увесь цей час ОСОБА_6 мав можливість впливу на потерпілу, проте жодного спілкування між ними не було. Крім того, захисник звернув увагу на те, що обвинувачений раніше не судимий. У зв`язку із тим, що ризики недоведені, підозра необґрунтована, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про скасування арешту, який накладено згідно з ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2024 у справі №758/8272/24 на майно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001292 від 17.06.2024, а саме на 1/2 частину трикімнатної квартири загальною площею 72,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000. У обґрунтування покликається на те, що арешт на 1/2 вищевказаної квартири накладено з метою, визначеною ч. З ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме - арешт накладено на майно підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.У подальшому, 12.09.2024 ОСОБА_6 було змінено раніше повідомлену підозру та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Того ж дня, 12.09.2024, прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 затверджено та скеровано до суду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Санкція ч. 4 ст. 186 КК України не передбачає покарання у виді конфіскації майна, відтак на даний час відсутня така підстава для арешту майна, що належить обвинуваченому ОСОБА_6 , як забезпечення конфіскації майна.

Також в судовому засіданні захисником було подано клопотання про скасування арешту, який накладено згідно з ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 21.06.2024 у справі № 758/7569/24 накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а саме на гаманець чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету №7114669; мобільний телефон марки «OSCAL» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , які поміщено до спеціального пакету № 7114669;банківську карту «Ощадбанк» НОМЕР_3 , банківську карту «Альфабанк» НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , банківську карту «UKRS bank» НОМЕР_6 , банківську карту «Пумб» НОМЕР_7 , які поміщено до спеціального пакету № 7114670.У обґрунтування покликається на те, що на даний момент відсутній ризик знищення чи спотворення інформації, скільки орган досудового розслідування отримав тимчасовий доступ до речей та документів та отримав усі необхідні дані, які могли міститися на вилучених у обвинуваченого вищевказаних речах, а відтак відсутня підстава для подальшого арешту цих речей та обмеження обвинуваченого у праві власності.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Прокурор щодо скасування арешту, який накладено згідно з ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2024 у справі №758/8272/24 на майно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001292 від 17.06.2024, а саме на 1/2 частину трикімнатної квартири загальною площею 72,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000 не заперечив. Щодо скасування арешту, накладеного згідно з ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 21.06.2024 у справі №758/7569/24 на майно - гаманець чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету № 7114669 та знаходиться у камері зберігання речових доказів Подільського УП ГУНП в місті Києві не заперечив. В іншій частині клопотання просив відмовити.

Потерпіла підтримала думку прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13.08.2024 обрано запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, строк дії якої спливає 18.09.2024 року.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст.186 КК України, віднесений до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України суд зазначає таке.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілу;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або судуу відповідності до КПК України не означає, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку суду, тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. CzechRepublic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Так, злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є тяжким.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він одружений, батько двох доньок,тривалий час проживає на одному місці та має стабільну роботу, володіє нерухомим майном, виключно позитивно характеризується як сусідами, так і колегами, раніше не судимий.

Але, незважаючи на стійкі соціальні зв`язки, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є ймовірність того, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, обвинувачений може намагатися вчинити спроби щодо переховування від суду.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Ризик впливу на потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої та дослідження їх судом.

Обвинувачений, будучи обізнаним про місце проживання потерпілої, шляхом шантажу, умовлянь, погроз може чинити тиск на потерпілу з метою зміни чи відмови останньої від дачі показань. Показання осіб мають вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Отже, викладені обставини дають достатні підстави вважати, що продовжує існувати ризик впливу на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні та такий нині не зменшився.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК, а саме то, що обвинувачений буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, суд вважає не доведеним прокурором, оскільки обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не заперечує обставин подій 14.06.2024, злочин, що інкримінується обвинуваченому, був одиничним епізодом.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження, враховуючи вчинення обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення, та двох доведених ризиків, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, відраховуючи з 19.09.2024, тобто по 17 листопада 2024 включно.

Щодо заявленого захисником клопотання про скасування арешту з нерухомого майна суд зазначає таке.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2024 у справі №758/8272/24 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_6 на частину трикімнатної квартири загальною площею 72,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000.

При цьому, 12.09.2024 ОСОБА_6 було змінено раніше повідомлену підозру та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Того ж дня, 12.09.2024, прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 затверджено та скеровано до суду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 186 КК України, грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні, позицію прокурора, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, суд дійшов висновку, що наразі відсутні правові підстави для застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання про скасування арешту на нерухоме майно, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Щодо заявленого захисником клопотання про скасування арешту з майна, яке було вилучене 17.06.2024 суд зазначає таке.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 21.06.2024 у справі №758/7569/24 накладено арешт на майно ОСОБА_6 - гаманець чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету №7114669; мобільний телефон марки «OSCAL» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , які поміщено до спеціального пакету № 7114669; банківську карту «Ощадбанк» НОМЕР_3 , банківську карту «Альфабанк» НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , банківську карту «UKRS bank» НОМЕР_6 , банківську карту «Пумб» НОМЕР_7 , які поміщено до спеціального пакету № 7114670.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на наведене, суд висновує про можливість часткового скасування арешту з майна, а саме з гаманця чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету № 7114669 та знаходиться у камері зберігання речових доказів Подільського УП ГУНП в місті Києві.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 314, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, до судового розгляду.

Судовий розгляд провести одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва, за адресою: вулиця Хорива, 21, місто Київ, 27 вересня 2024 рокуо14 годині 00 хвилин.

Викликати у судове засідання учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із утриманням під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, відраховуючи з 19.09.2024, тобто по 17 листопада 2024 включно, без визначення застави.

Клопотання захисника про скасування арешту з нерухомого майна - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2024 у справі №758/8272/24 на частину трикімнатної квартири загальною площею 72,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000.

Клопотання захисника про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 21.06.2024 у справі №758/7569/24 на майно - гаманець чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету № 7114669 та знаходиться у камері зберігання речових доказів Подільського УП ГУНП в місті Києві.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Копію ухвали скерувати начальнику Київського слідчого ізолятора - для виконання, прокурору та захиснику - для відома.

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою - по 17 листопада 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1