Справа № 346/305/20
Провадження № 1-в/346/155/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання керівника Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_4 про приведення вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність та замінии покарання у виді арешту на покарання у виді пробаційного нагляду, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Коломийської окружної прокуратури звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням, яке мотивує тим, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 засуджено ОСОБА_5 за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці, на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.02.2020 та остаточно призначено покарання у виді арешту строком на 4 місяці.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 набрав законної сили 12.03.2020 року.

28.03.2024 року набрав законної сили Закон України №3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань».

Вказаним Законом було внесено зміни до Кримінального Кодексу України щодо видів покарання.

Так, внесено зміни до статті 60 КК України, відповідно до якої покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Таким чином, арешт, як вид покарання, на теперішній час не може застосовуватись до осіб, які не є військовослужбовцями.

Законом № 3342-ІХ внесено зміни до ст..51 КК України, яку доповнено пунктом 7-1 та введено новий вид покарання як пробаційний нагляд.

Доповнено Кримінальний кодекс України новою статтею 59-1 такого змісту:

1. Покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Розділ II «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 23 такого змісту: з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу".

Тому, прокурор просить відповідно до ст. 72 КК України замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді арешту на інший вид покарання, а саме пробаційний нагляд.

В судовому засіданні прокурор зазначила, що засуджений ОСОБА_5 , не відбув покарання у виді арешту, призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду від 10.02.2020 року. На даний час минули строки приведення вироку до виконання, передбачені п.1 ч.1 ст.80 КК України, тому заявляє клопотання звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання.

Засуджений в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, шляхом надіслання повістки про виклик до суду на адресу місця його реєстрації.

Вивчивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №346/305/20, провадження №1-кп346/334/20, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.537, 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

23.08.2023 р. Верховною Радою України прийнято Закон України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який набрав законної сили 28.03.2024 р.

Вказаним Законом було внесено зміни до Кримінального Кодексу України щодо видів покарання, внесено зміни до ст..51 КК України, яку доповнено пунктом 7-1 та введено новий вид покарання як пробаційний нагляд. Доповнено Кодекс новою статею 59-1 такого змісту: «1. Покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.»

Зміни внесені також до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення», який доповнено пунктом 23 такого змісту: з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу".

Підпункт «в» пункту 2 частини 1 статті 72 КК України в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023 року вказує, що одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Судом встановлено, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.02.2020 засуджено ОСОБА_5 за ст.395 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць (а.пр.28).

Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 засуджено ОСОБА_5 за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці, на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.02.2020 та остаточно призначено покарання у виді арешту строком на 4 місяці. (а.пр. 32-33).

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 набрав законної сили 12.03.2020 року, відповідно до розпорядження про набрання вироком законної сили (а.пр.12).

16.03.2020 року на адресу Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області направлено 2 копії вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 та розпорядження про набрання вироком законної сили для виконання (а.пр.38).

З повідомлення начальника УВП №12 від 24.03.2021 №2/3/4-1374 вбачається, що ОСОБА_5 відбув покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.02.2020 за ст.395 КК України у виді 1 місяць арешту (а.пр.40)

Аналогічні дані містяться у вимозі про судимість ОСОБА_5 від 31.05.2024р., а саме про те, що засуджений відбув призначене покарання вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.02.2020 за ст.395 КК України у виді 1 місяць арешту та звільнився з Івано-Франківської УВП №12 16.04.2020 р. з цього часу до кримінальної відповідальності не притягався.

Окрім цього, з повідомлення начальника УВП №12 від 24.03.2021 №2/3/4-1373 вбачається, що ОСОБА_5 не відбував покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 за ст.185 ч.2 КК України у виді 4 місяців арешту (а.пр.41)

Матеріали кримінального провадження не містять жодної відповіді начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області на запити суду від 17.03.2021, 16.06.2021, 23.09.2021, 20.01.2022,.06.04.2022, 11.10.2022 щодо ходу виконання вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 відносно ОСОБА_5 (а.пр.44-48).

Отже, з часу набрання вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 щодо ОСОБА_5 законної сили (12.03.2020р.) вирок не був виконаний протягом більш ніж чотирьох років.

Невідбута частина покарання, призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 складає 3 місяці арешту.

З повідомлення начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 31.05.2024 вбачається, що по системі «Армор» в період часу з 01.06.2019 по 31.05.2024 інформація про перетин кордону громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Станом на 31.05.2024 у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть щодо ОСОБА_5 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутній.

У відповідності до вимог ст.152 КВК України однією з підстав звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Із системного аналізу норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

При цьому, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений в кримінальній справі розраховує на здійснення провадження у його справі з особливою ретельністю і положення ст.6 Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» 1950 року покликані не допускати в кримінальній справі надто тривалого перебування обвинуваченої особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п.89 рішення від 2 березня 2006 року у справі « Нахманович проти Росії та п.71 рішення від 7 грудня 2006 року у справі « Іванов проти України ).

Оскільки в матеріалах даної справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання призначеного вирком Коломийського міськрайонного суду від 10.02.2020 р. у виді арешту, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 року щодо ОСОБА_5 , факт його ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, даних про вчинення ОСОБА_5 нового злочину матеріали справи не містять, суд вважає, що клопотання прокурора про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

Разом з цим, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку клопотання прокурора про заміну невідбутого покарання у виді арешту на покарання у виді пробаційного нагляду не може бути задоволено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.80 КК України, ст.152 КВК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, 71 КК України, у вигляді арешту строком 4 місяці у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляції протягом семи днів з дня проголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1