Єдиний унікальний номер 722/1602/24
Номер провадження 1-кп/722/107/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000335 від 18.07.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шебутинці, Сокирянського району, Чернівецької області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який на час вчинення злочину перебував на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м.Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м.Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, маючи спеціальне звання сержанта поліції, будучи, відповідно, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про встановлені Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» спеціальні обмеження для виїзду за кордон чоловіків у віці від 18 до 60 років на період воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який продовжено відповідно до указу Президента України від 05 лютого 2024 року №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», усвідомлюючи неможливість вільного виїзду закордон осіб чоловічої статі призовного віку, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинив злочин, пов`язаний із незаконним переправленням особи через державний кордон України.

Так, 26.02.2024 поблизу с.Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області на авто дорозі ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 . Дізнавшись, що ОСОБА_5 прямує до м.Чернівці Чернівецької області та має повертатись в подальшому до м.Сокиряни Чернівецької області, ОСОБА_7 висловив прохання ОСОБА_5 забрати від готелю «Турист», що в м.Чернівці, особу чоловічої статі ( ОСОБА_8 ) та доставити у місце, яке ОСОБА_5 буде повідомлено згодом. При цьому ОСОБА_7 вказав, що коли громадянин, якого має забрати ОСОБА_5 , сяде в машину, останній має наказати йому виключити мобільний телефон. ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 займається діяльністю, пов`язаною із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, в силу своєї посади та досвіду роботи в поліції, що вказівка про необхідність вимкнення мобільного телефону пов`язана із намаганням укрити факт перевезення особи транспортними шляхами Чернівецької області, розуміючи, виходячи із цих фактів, що особа, яку його попросили забрати із Чернівців та привезти у Дністровський район Чернівецької області буде у подальшому переправлена через державний кордон України, плануючи використати можливість вільного пересування, в силу роботи в органах поліції, автошляхами України не побоюючись бути обмеженим у такому пересуванні військовослужбовцями ТЦК та прикордонної служби, на прохання ОСОБА_7 погодився.

Поряд із цим, після цієї розмови та надання ОСОБА_5 згоди на доставку невідомого йому чоловіка з АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 зателефонував його близький знайомий ОСОБА_6 , який, повідомивши інший номер мобільного телефону для подальшого зв`язку, вказав, що особу, яку ОСОБА_5 має забрати за вказівкою ОСОБА_7 з Чернівців, необхідно привезти до перехрестя «трьох святих» врайоні м. Хотин Чернівецької області та передати безпосередньо йому, ОСОБА_6 , для подальшого перевезення.

На виконання домовленості із ОСОБА_7 , ОСОБА_5 власним автомобілем «Mercedes Benz Е220» д.н.з. НОМЕР_1 приїхав до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , де до нього підійшов невідомий йому громадянин ( ОСОБА_8 ), який сів в машину. ОСОБА_5 , переконавшись, що чоловік від ОСОБА_7 , наказав ОСОБА_8 вимкнути мобільний телефон, після чого разом із останнім поїхав до визначеного ОСОБА_6 місця. При цьому, під час руху ОСОБА_6 неодноразово телефонував до ОСОБА_5 , розпитував про місцезнаходження та просив прискоритись, наголошуючи, що його чекають.

Поряд із цим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що особа, яку він перевозить, буде у подальшому переправлена через державний кордон України, розуміючи, що вчиняє кримінальне правопорушення, намагаючись бути невпізнаним, натягнув на голову капюшон.

По прибуттю разом із ОСОБА_8 до визначеного ОСОБА_6 місця та не побачивши нікого, ОСОБА_5 зателефонував останньому та повідомив про приїзд, на що ОСОБА_6 відповів, що зараз буде.

Через деякий час до автомобіля «Mercedes Benz Е220», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебував ОСОБА_5 та ОСОБА_8 під`їхав автомобіль «КІА RIO», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_7 , а на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_8 за відповідною вказівкою пересів до цього автомобіля «КІА RIO», а ОСОБА_5 від`їхав від місця передачі, щоб не бути викритим.

В свою чергу, після того, як ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 , до нього зателефонував ОСОБА_6 та попросив не поспішати і їхати попереду нього з метою попередження про наявність по дорозі блокпостів співробітників Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та здійснення ними перевірки громадян. ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перевозитимуть людей до місця переправляння через державний кордон України, а тому побоюються бути викритими працівниками ТЦК та правоохоронних органів, знаючи, що він, як працівник поліції може вільно пересуватись автошляхами області та проїжджати вільно будь-які блокпости, на нову відведену йому роль у злочинній діяльності погодився.

Надалі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи на виконання раніше розробленого плану, близько 15 год. ЗО хв. 26.02.2024 шляхом надання відповідних вказівок пересадили ОСОБА_8 та інших осіб, яких вони зобов`язались переправити через державний кордон України, а саме, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у середину причепа д.н.з. НОМЕР_3 автомобіля марки «МАН TGA» д.н.з. НОМЕР_4 , які перебував у користуванні ОСОБА_6 .

Для убезпечення подальшого незаконного переміщення на вказаному транспортному засобі вищезгаданих осіб, задля приховування ф-^кту наявності у причепі людей, ОСОБА_6 для створення видимості перевезення товару,опломбував причеп із державним номерним знаком НОМЕР_3 раніше підшуканим пломбами.

Продовжуючи свої протиправні дії, для забезпечення переміщення вищевказаних осіб до державного кордону України, ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля марки «МАН TGA» д.н.з. НОМЕР_4 із причепом з д.н.з. НОМЕР_3 та вирушив в напрямку ділянки державного кордону України та Республіки Молдова. В свою чергу ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля марки «КІА RIO», д.н.з. НОМЕР_2 та поїхав за автомобілем ОСОБА_6 , забезпечуючи супровід та здійснюючи контроль за перевезенням та переміщенням.

В свою чергу, ОСОБА_5 , діючи у відповідності до своєї ролі в злочинній діяльності та наданої йому вказівки пересуватись попереду та забезпечити виявлення блокпостів з числі військовослужбовців ТПК, рухався перед транспортними засобами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на власному автомобілі «Mercedes Benz Е220», д.н.з. НОМЕР_1 , та по проїзду блокпосту в с. Лівинці Чернівецької області повідомив ОСОБА_6 про відсутність на блокпості військовослужбовців ТЦК та про наявність на ньому виключно військовослужбовців прикордонної служби.

Цього ж дня, 26.02.2024 близько 16.30 год. ОСОБА_6 , рухаючись на автомобілі марки «МАН TGA» д.н.з. НОМЕР_4 із причепом з д.н.з. НОМЕР_3 , всередині якого знаходились особи призовного віку, які мали намір за сприянням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 незаконно перетнути державний кордон України, ОСОБА_7 , який супроводжував їх на автомобілі марки «КІА RIO», д.н.з. НОМЕР_2 та ОСОБА_5 , який супроводжував їх автомобілем «Mercedes Benz Е220», д.н.з. НОМЕР_1 , були зупинені прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 0068 п/зн в 7000 метрах до лінії державного кордону України. Як наслідок, за результатами огляду причепу було виявлено осіб, які планували незаконно переправитись через державний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто, у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а саме, у сприянні його вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, за кваліфікуючою ознакою - дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Разом з обвинувальним актом до Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшла угода від 19.07.2024 р. укладена між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління ДБР Чернівецької області ОСОБА_16 та обвинуваченим ОСОБА_5 . Відповідно до цієї угоди: прокурор з одного боку та обвинувачений у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його захисник ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472, 473, 476 КПК України, у приміщенні Чернівецької обласної прокуратури за адресою м.Чернівці, вул.М.Кордуби, 21-А, уклали угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у судовому провадженні в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторони також визначили, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 не встановлено.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права обіймати посади в Національній поліції України на три роки та можливість застосування до нього звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням.

ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Із запропонованими в угоді видом та мірою покарання ОСОБА_5 згідний.

Суд відповідно до вимог ч.2 ст.473 КПК України роз`яснив обвинуваченому наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та ОСОБА_5 обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для ОСОБА_5 наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також їх відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

ОСОБА_5 роз`яснено, що відповідно до ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Також роз`яснено, що відповідно до ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угод про визнання винуватості суд з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_5 чи цілком він розуміє:

1) що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На що ОСОБА_5 підтвердив суду, що цілком зрозумів вищезазначене.

Відповідно з вимогами ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

ОСОБА_5 також роз`яснено, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою може скасувати вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

ОСОБА_5 пояснив суду, що йому зрозумілі характер і суть обвинувачення і він визнає себе винним в скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, він не заперечує проти затвердження зазначеної угоди, йому зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та зможе виконати взяті на себе зобов`язання.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і на відповідність вимогам КК України (зокрема, щодо узгодженої міри покарання), суд прийшов до висновку, що можливо затвердити зазначену угоду та ухвалити вирок на підставі цієї угоди з наступних підстав.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише істотна шкода державним та суспільним інтересам, що в сукупності знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи тяжкість злочину, дані, які характеризують ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, враховуючи пом`якшуючі покарання, а саме: беззастережне визнання ним своєї винуватості, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з самого початку розслідування, сприяє та буде сприяти у подальшому, тобто добровільно своїми активними діями надає та в подальшому готовий надавати допомогу суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття і встановлення всіх обставин та причетних до його вчинення осіб, що у відповідності до ч. 2 ст. 66 КК України визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає можливим призначити йому визначене в угоді покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в Національній поліції України на три роки.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати їй покарання у виді позбавлення волі з можливістю застосування ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового терміну, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Речовими доказами у кримінальному провадженні згідно постанови старшого слідчого СВ ВП №1 (м.Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 27.02.2024 року є транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» та мобільний телефон, які належать ОСОБА_5 та підлягають поверненню власнику.

Ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.02.2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області та накладено арешт на вказані вище речові докази.

Суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області 29.02.2024 р. на транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», моделі «Е 220», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_5 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 та мобільний телефон належний ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду від 19 липня 2024 р. між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління ДБР Чернівецької області ОСОБА_16 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості за ч.2 ст.332 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди покарання за ч.2 ст.332 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в Національній поліції України на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного покарання позбавлення волі, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, ч. 4 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:

- транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», моделі «Е 220», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_5 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 - повернути власнику;

- мобільний телефон належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 - повернути власнику.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області 29.02.2024 р. на:

- транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», моделі «Е 220», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_5 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 ;

- мобільний телефон належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .

Вирок може бути оскаржений сторонами кримінального провадження до Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та на підставах, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя