Справа 361/7425/23 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1427/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2023 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19 листопада 2023 року з можливістю внесення застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень та в разі її внесення, покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років. Зокрема, судом було враховано існування ризиків, передбаченими п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали. Зокрема, місцевим судом враховано те, що обвинувачений будучи раніше судимим за майнові злочини, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий насильницький злочин в період воєнного стану. На підтвердження існування ризику, незаконно впливати на потерпілих, місцевий суд звернув увагу на те, що обвинуваченому ОСОБА_6 були надані місця проживання, роботи та контактні телефони потерпілих, які додані до клопотання про продовження запобіжного заходу. Окрім цього, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшився та не відпав, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного заробітку та офіційно не працевлаштований. Щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, місцевий суд вважав, що наявність передбачених п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, тяжкість покарання, яке загрожує останньому, фактичні обставини, за яких він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, свідчать про те, що в даному випадку інші, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не можуть бути достатніми для запобігання вищенаведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинуваченого вказано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів скарги вказав на необґрунтованість висновків суду щодо наявності підстав для продовження йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які, на його думку є формальними та необґрунтованими. На переконання обвинуваченого, ухвала суду постановлена з грубим порушенням вимог кримінального та процесуального закону. Звернув увагу, що місцевим судом не взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину та дружину. Просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_6 на менш суворий, не пов`язаний з триманням під вартою.

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися. Будь-яких клопотань про відкладення судового засідання або повідомлень про неможливість прибуття у судове засідання на адресу суду не надіслали. У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд скарг без участі сторін за правилами ч. 4 ст. 4221 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається із апеляційної скарги, обвинуваченим фактично порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із постановленням нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 21 вересня 2023 року, строк тримання під вартою обвинуваченого був визначений до 19 листопада 2023 року. Між тим, ухвалою Броварського міськрайонного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою був продовжений до 14 січня 2024 року. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2023 року про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню в одному зі способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей чинного КПК України. Зокрема, аналіз положень ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196, ч. 3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, можливо лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог обвинуваченого в частині скасування цієї ухвали.

Колегія суддів також зважає на те, що відповідно до вимог ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2023 року про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 19 листопада 2023 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

_____________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4