Справа № 455/872/23
Провадження № 1-кп/455/17/2024
ВИРОК

Іменем України

27 вересня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_5 ,

представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

психолога ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань об`єднане кримінальне провадження за №0000115, №0000137 та №0000199 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, неодноразово судимого, востаннє, вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.03.2024, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.06.2024 за ст.390-1, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці, яке ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.09.2024 замінено на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї тещі - ОСОБА_9 , з якою він спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, постановами Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.01.2023 та від 17.01.2023, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. Так ОСОБА_4 у порушення вимог ст.28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 22.12.2022 по 29.12.2022 року, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв відносно своєї тещі ОСОБА_9 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її сторону, приниженні та призвело до психологічних страждань потерпілої, а також погіршило якість життя ОСОБА_9 , а саме: викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання, що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої. Продовжуючи свої систематичні протиправні дії 28.02.2023 року о 13.00 год., ОСОБА_4 перебуваючи по місцю проживання у стані алкогольного сп`яніння, що за вищевказаною адресою, вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_9 психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозах фізичною розправою, чим принижував її честь і гідність та завдав шкоди психічному здоров`ю тещі ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_4 будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки - ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає пов`язаний спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, постановами Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.11.2023 та від 21.02.2023, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. Так, ОСОБА_4 у порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також і порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 28.09.2022 по 16.01.2023 року перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин систематично вчиняв відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її сторону, приниженні та призвело до психологічних страждань потерпілої, а також погіршило якість життя ОСОБА_5 , а саме: викликало в неї побоювання за свою безпеку та безпеку дітей, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Продовжуючи свої систематичні протиправні дії 15.03.2023 року приблизно о 15:00 год., ОСОБА_4 перебуваючи по місцю проживання, що за вищевказаною адресою, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозах фізичною розправою, чим принижував її честь і гідність та завдав шкоди психічному здоров`ю співмешканки ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_4 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно свого малолітнього пасинка - ОСОБА_6 , з яким він спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, постановами Старосамбірського районного суду Львівської області від 17.01.2023, 05.04.2023, 12.04.2023 вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. Так, ОСОБА_4 у порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 29.12.2022 по 20.03.2023 року, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв відносно свого малолітнього пасинка ОСОБА_6 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в його сторону, приниженні та призвело психологічних страждань потерпілого, а також погіршило якість життя малолітнього ОСОБА_6 , а саме: викликало в нього побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання, що призвело до його психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого. Продовжуючи свої систематичні протиправні дії 20.04.2023 року о 17.00 год., ОСОБА_4 перебуваючи по місцю проживання у стані алкогольного сп`яніння, що за вищевказаною адресою, вчинив відносно свого малолітнього пасинка ОСОБА_6 психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілого нецензурними словами та погрозах фізичною розправою, чим принижував його честь і гідність та завдав шкоди психічному здоров`ю малолітньому потерпілому ОСОБА_6 .

Такими своїми діями ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ст.126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальних актах. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ст.126-1 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що він, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв сварки та скандали щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , її матері ОСОБА_9 та сина співмешканки - ОСОБА_6 , в ході яких він ображав потерпілих нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. У вчиненому щиро розкаюється, стверджує, що більше таких дій вчиняти не буде. Просить суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності, міру покарання обвинуваченому просить обрати сувору.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила обрати обвинуваченому сувору міру покарання.

Малолітній потерпілий ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_7 у судовому засідання просили обрати обвинуваченому найсуворішу міру покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальних актах, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, оскільки він своїми діями вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом визнається вчинення злочину повторно, рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами , покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України є нетяжкими злочинами.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за умисні кримінальні правопорушення, також береться до уваги його сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що він офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, негативно характеризується за місцем свого проживання, також враховується його стан здоров`я, зокрема те, що обвинувачений є працездатним (інвалідності не встановлено), під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Крім того, суд враховує обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та обставини, які обтяжують відповідальність відповідно до ст.67 КК - вчинення злочину повторно, рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 то суд керується тим, що його поведінка в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Суд також приймає до відома досудову доповідь складену Самбірським районним сектором №1 філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої існує дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та дуже високий ризик небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства чи окремих осіб.

Також, при призначені покарання суд враховує позицію прокурора, який в судовому засіданні просив призначити покарання для обвинуваченого у виді обмеження волі та думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченому сувору міру покарання.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців в межах санкції ст.126-1 КК України, що на думку суду у конкретному випадку не є надмірним за видом та розміром, є виваженим і достатнім, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України чи застосування положень ст.75 КК України суд не вбачає.

Зокрема, при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування ст.75 КК України суд враховує особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе виключно за умов відбування ним реальної міри покарання у виді обмеження волі, яке буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідатиме положенням ст.50 КК України, згідно з якою покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів іншими особами.

Згідно ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів з покладенням відповідних обов`язків.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини та застосування до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі суд вважає за недоцільне застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ч.1 ст. 91-1 КК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.03.2024, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.06.2024, ОСОБА_4 був засуджений за ст.390-1, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці, яке ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.09.2024 замінено на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 6 місяців.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_4 скоїв дані злочини в період часу з 28.09.2022 по 20.04.2023, тобто до ухвалення вироку Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.03.2024.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснення, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, слід враховувати, крім даних про особу й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності.

Відтак, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, та їх кількість, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за умисні кримінальні правопорушення, суд вважає, що у даному випадку при визначенні ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень доцільно застосувати принцип часткового складання призначених покарань.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.03.2024, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.06.2024, яке ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.09.2024 замінено на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 6 місяців, з розрахунку, що відповідно до п.5 ч.1 ст.72 КК України одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.349,368-371, 373-376 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.03.2024, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.06.2024, яке ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.09.2024 замінено на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 6 місяців, виходячи із співвідношення, що відповідно до п.5 ч.1 ст.72 КК України одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 8 (вісім) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1