Справа № 308/4021/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 11.01.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Ужгородського району Закарпатської області, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2023 близько 23 години 00 хвилини ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 , домашнє насильство психологічного характеру, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. За вчинення вказаних протиправних дій ОСОБА_4 04.05.2023 постановою Ужгородського міськрайонного суду притягнуто до адміністративної відповідальності зач. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, 03 квітня 2023 року близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 , домашнє насильство психологічного характеру, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. За вчинення вказаних протиправних дій ОСОБА_4 03.04.2023 постановою Ужгородського міськрайонного суду притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 19 травня 2023 року о 18 годині 59 хвилин ОСОБА_4 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство фізичного характеру, що проявилось у штовханні та нанесенні ударів по руці, чим могла були завдана шкода її фізичному здоров`ю, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. За вчинення вказаних протиправних дій ОСОБА_4 06.07.2023 постановою Ужгородського міськрайонного суду притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_4 10 січня 2024 року приблизно о 20 год. 40 хв., знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх можливі суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті заподіяння фізичних та психологічних страждань своїй матері - ОСОБА_6 , на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно потерпілої, дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, а також вчинив фізичне насильство над своєю матір`ю ОСОБА_6 , а саме: наніс останній один удар правою рукою стиснутою у кулак в область голови потерпілої ОСОБА_6 , чим спричинив останній психологічних та фізичних страждань, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто в умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Таким чином, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявна заява потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якої просить суд провести судове засідання без її участі, цивільний позов не заявлено. Покарання просить призначити на розсуд суду.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся. При призначенні покарання просив суворо не карати. Зазначив про наявність двох контузій.

У судовому засіданні були також досліджені характеризуючі дані стосовно особи.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, встановлених судом.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, тобто домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пунктами 2, 3 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття.

Обставин, визначених ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, з врахуванням наведених пом`якшуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який в КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей" лікувався стаціонарно з 12.08.2020 по 14.08.2020, тому суд вважає, що достатньою мірою для виправлення та упередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень є міра покарання, передбачена санкцією ст. 126-1 КК України у вигляді пробаційного нагляду.

Цивільний позов по справі не заявлено. Речові докази відсутні. Процесуальних витрат немає. Запобіжний захід не обирався.

На підставі п. 5 ст. 91-1 КК України застосувати відносно ОСОБА_4 в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, ОСОБА_6 , обмежувальний захід строком на один місяць - направлення для проходження програми для кривдників.

Керуючись ст. ст.349, 369-371,373-376, 395, 532 КПК України, ст.91-1 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання: за ст. 126-1 КК України у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступі обов`язки протягом пробаційного нагляду:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 5 ст. 91-1 КК України застосувати відносно ОСОБА_4 в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, ОСОБА_6 , обмежувальний захід строком на один місяць - направлення для проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1