Справа № 462/9346/21
провадження 1-кп/462/131/24
У Х В А Л А

04 жовтня 2024 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

прокурор, звернувся до суду з клопотанням про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, покликаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України. Вказав, що ризики, які стали підставою для обрання та продовження даного виду запобіжного заходу, не минули та не зменшились, а також те, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, продовжувати свою злочинну діяльність, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому, є необхідність в продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб.

Захисник та обвинувачений заперечили проти клопотання про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою покликаючись на те, що ОСОБА_4 , має двох неповнолітніх дітей, місце проживання та до затримання мав постійне місце праці, а також вказав на своє бажання допомагати ЗСУ, що свідчить про його намір дотримуватися своїх обов`язків перед судом. Просили суд застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Представник потерпілої проти задоволення клопотання прокурора не заперечив.

Заслухавши думку учасників справи, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення, суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри, на даний час, не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочинів, відсутність соціальних зв`язків обвинувачуваного, який під час розгляду справи неодноразово повідомляв про те, що родина більше з ним не спілкується, а дружина має намір розлучитися, репутацію обвинуваченого, його майновий стан. Судом також враховується характеризуючі дані про особу, -відсутність постійного джерела доходу, той факт, що він раніше суджений за аналогічні злочини. Враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені стороною обвинувачення, є достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, а відтак, співмірним та доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження є застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого в тому числі у виді застави, - не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків, оскільки ОСОБА_4 , не має постійного місця проживання, доходу, усвідомлюючи неминучість покарання в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності.

Також, вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у злочинів проти життя та здоров`я людини, за який передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

За таких обставин, враховуючи існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи відсутність міцних соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я обвинуваченого; його репутацію, майновий стан, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Наведені обвинуваченим та його захисником спростування позиції прокурора щодо недоцільності подальшого тримання під вартою та необхідності обрання більш м`якого заходу, не знайшли свого підтвердження під час розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування або зміни запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03 грудня 2024 року включно.

Ухвала підлягає апеляційному оскарженню протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1