Справа № 629/6144/23
Номер провадження 1-в/629/91/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника Лозівського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова Харківської області подання Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 05.12.2023 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону,-

в с т а н о в и в:

19.09.2024 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшло подання Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області щодо приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, а саме вироку стосовно засудженого ОСОБА_5 .

Начальник Лозівського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 в поданні посилалась на те, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

У зв`язку з вище вказаним, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 4,5 КК України, ст. 58 Конституції України, орган пробації звернувся з поданням про передачу матеріалів до суду стосовно засудженого ОСОБА_5 для вирішення питання про приведення вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.12.2023 року у відповідність до вимог закону.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступне.

У вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.12.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст.185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, а саме засуджено за вчинення крадіжки на суму 1500 грн, яку він вчинив у 2023 році.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Законом № 3886-IX), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з п.п.169.1.1.п.169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП(в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2023 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684,00 грн.

Конституційний Суд України в рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) розтлумачив положення ст. 58 Конституції України щодо зворотної дії у часі кримінально-правової норми, яка пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це стосується випадків: коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено зі складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження форми вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію. Так, декриміналізація - це скасування кримінального закону, що передбачає кримінальну відповідальність і покарання за конкретне кримінальне правопорушення.

Декриміналізація діяння може здійснюватися такими способами: а) суспільно небезпечне діяння може бути визнане таким, що не є суспільно небезпечним за змістом; б) таким, що не є кримінально протиправним за формою; в) таким, що не є ні суспільно небезпечним за змістом, ні кримінально протиправним за формою.

Згідно з положенням ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Відповідно до ч.ч. 2,3ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першоюстатті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.

Однак, Колегія суддів ККС ВС у постанові від 29.08.2024 у справі № 278/1566/21 вказала, що правозастосовна позиція, за якою положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК застосовуються до ЗУ № 3886-IX, є неправильним застосуванням закону 7 Огляд судової практики ККС ВС про відповідальність та суперечить відповідним положенням ст. 58 Конституції України, офіційне і обов`язкове до застосування тлумачення яких здійснив КСУ в Рішенні від 19.04.2000 № 6-рп/2000 у випадках, коли змінюються нормативно правові акти інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція кримінально-правової норми. Висновки КСУ не надають жодних підстав сприймати ЗУ № 3886-IX новим законом України про кримінальну відповідальність, відповідно, до нього не застосовуються ч. 1 ст. 58 Конституції України та ч. 1 ст. 5 КК. Зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно документну форму кримінального закону. Кримінально-правова норма залишається незмінною. Отже, кримінальний закон у такому разі не можна вважати новим зміненим законом і застосовувати до нього положення ч. 1 ст. 58 Конституції України та КК, які визначають зворотну дію закону в часі.

Як зазначила колегія суддів ККС ВС, сприйняття змін до ст. 51 КУпАП, як змін КК (текст якого не змінювався ЗУ № 3886-IX), є прямим запереченням правових позицій КСУ, за якими подібні зміни не створюють підґрунтя до застосування ст. 5 КК та ст. 58 Конституції України.

Так, пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Проте, на час розгляду вказаного подання ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555км24) було передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду питання з приводу застосування зворотної дії в часі закону України про кримінальну відповідальність до осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання чинності Законом № 3886-IX, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як вбачається зі ст.36 Закону України «Просудоустрій істатус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами під час застосування таких норм права.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово.

Статтею 318 КПК України визначено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

В частині 1 ст.28 КПК України вказано, що розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для прийняття процесуальних рішень.

Згідно з п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи викладене, з метою недопущення порушення строків розгляду подання, суд відмовляє у задоволенні подання у звязку з його передчасністю.

Керуючись ст.ст.3-6, 74, 536,539 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення (складання) до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1