Справа № 548/2268/24
Провадження №1-кс/548/615/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

12.10.2024 м. Хорол

Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол клопотання слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , ромської національності, без освіти, не працюючого, не одруженого, раніше судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И В:

12.10.2024 року слідчий СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те ,що у серпні-вересні 2024 року у вечірній час, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої.

В цей час додому повернулася співмешканка ОСОБА_4 ОСОБА_10 , та між нею та ОСОБА_4 виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння смерті останній.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї домоволодіння за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пішов до господарської будівлі та взяв граблі з дерев`яним руків`ям, якими, діючи умисно з метою заподіяння смерті потерпілій, почав наносити множинні удари по різним частинам голови та тіла ОСОБА_10 , продовжуючи свої дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, протягом тривалого періоду часу, близько до 05:00 год. ранку наступного дня.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 померла на місці події.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчук, Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , ромської національності, громадянин України, без освіти, не працюючий, не одружений, раніше судимий: 27.08.2003 Новосанжарським районним судом Полтавської області за с. 185 ч. 3 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 23.12.2005 Автозаводським районним судом м. Кременчук за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 15.04.2011 Автозаводським районним судом м. Кременчук за ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; 05.07.2012 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у вигляді 3 років і 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України приєднано за вироком Автозаводського районним судом м. Кременчук від 19.03.2012 за ст. 185 ч. 3 КК України покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Остаточно рахувати засудженим до 3 років 3 місяців позбавлення волі. 17.07.2013 звільнений умовно-достроково не відбутою часткою 3 місяці 9 днів. 12.12.2018 Хорольським районним судом Полтавської області за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 160 годин громадських робіт. Знятий з обліку 29.03.2019 по відбуттю покарання. 16.12.2019 Хорольським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. Знятий з обліку 09.02.2021 по відбуттю іспитового строку.

11.10.2024 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:показами свідка ОСОБА_7 від 10.10.2024;проведеним слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_7 від 10.10.2024;оглядом місця події від 10-11.10.2024;показами свідка ОСОБА_8 від 11.10.2024;проведеним слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_8 від 11.10.2024;оглядом місця події від 11.10.2024;повідомлення про підозру ОСОБА_4 11.10.2024; іншими доказами у своїй сукупності.

При цьому, органом досудового розслідування встановлено ряд ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою запобігання встановленим ризикам, слідчий та прокурор вважають доцільним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Прокурор клопотання підтримала, просила задовольнити.

Підозрюваний пред"явлену підозру не визнав. Від дачі показів відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема домашній арешт.

Захисник просила обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема домашній арешт.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження № 0000427 від 10.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при обранні та продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, вік обвинуваченого та стан його здоров`я, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК, зокрема, що підозрюваний може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, суд не вбачає достатніх підстав для обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

З урахуванням наведеного, усне клопотання підозрюваного та його захисника не підлягає задоволенню, оскільки ними не спростовано належними та допустимими доказами, що наведені прокурором ризики відсутні, та підозрюваному можливо обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Даних про те, що підозрюваний не може утримуватись в умовах установи виконання покарань, матеріали кримінального провадження не містять.

Крім цього, суд враховує і позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України", в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Тяжкість обвинувачення хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Частина перша статті 177 КПК України регламентує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенння частини другої статті 177 КПК України визначають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Диспозиція частини першої статті 194 КПК України регламентує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За статтею 5 ЄКПЛ обгрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наразі стороною обвинувачення доведена наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з вчиненням вказаного злочину та їх кількість достатня для подальшого розслідування, а також наявність ризиків, передбачених диспозицією статті 177 КПК України, асаме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК України.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

При розгляді можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, врахувавши особу підозрюваного, встановлені ризики, обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку, що наразі з метою запобігання встановленим ризикам буде недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Матеріали кримінального провадження, надані суду, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Наявність постійного місця проживання, міцних зв`язків з родиною, та позитивних характеристик, на які посилались підозрюваний та захисник, дані про його особу (раніше судимий), не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, враховує тяжкість обвинувачення, яке у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, враховуючи також положення статті 178 КПК України, слідчий суддя вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому клопотання слідчого, слід задольнити, а у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 - відмовити.

Крім того, при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, так, як кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 , вчинений із застосуванням насильства, наслідком якого є настання смерті особи.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України- задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , ромської національності, без освіти, не працюючого, не одруженого, раніше судимого.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 11 жовтня 2024 року по 09 грудня 2024 року (включно), з утриманням його в Державній установі «ПОЛТАВСЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№23) »», місцезнаходження юридичної особи: 36014, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Матвійчука Юліана, будинок, 91.

У задоволенні усного клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1