Провадження № 1-кс/686/7054/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000751,

встановив:

22.08.2024 року заступник начальника відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із заступником начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке 21.08.2024 р., під час проведення, у період часу з 08 год. 01 хв. до 08 год. 25 хв., обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , було вилучено у ОСОБА_4 , зокрема, на належні останньому: системний блок, чорного кольору, з написом «CL»; мобільний телефон сірого кольору марки «IPhone», моделі «SE» з сім картою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч. 2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає.

Так, із долученого до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.08.2024 р. вбачається, що у кримінальному провадженні №0000751 жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Отже, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, яке на даний час належить третій особі ( ОСОБА_4 ), однак, суб`єктом звернення із таким клопотанням мав би бути прокурор.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого слідчим клопотання не містять актуальних контактних даних особи, якій належить майно, на яке просить накласти арешт слідчий, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказану особу про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , погоджене з заступником начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000751, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя