ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/554/24 Справа № 712/3825/22 Категорія: ч. 1 ст. 369 - 2 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_9 на вирок Соснівського райсуду м. Черкаси від 22.05.2024 р. у кримінальному провадженні № 0000599 від 6.04.2022 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_8 , яка народилась

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Корсунь - Шевченківський

Черкаської обл., українка, громадянин України,

має середню освіту, не працює, одружена, на

утриманні має 2 неповнолітніх дітей, раніше не

судима, зареєстрована

АДРЕСА_1 , проживає

АДРЕСА_2 ,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3692 КК України, та їй призначено покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 у вигляді застави залишено без змін та після набрання вироком законної сили вирішено його припинити.

Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_10 заставу у сумі 99 240 грн.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення технічної та судово-почеркознавчої експертиз, на загальну суму 7997,11 грн.

Скасовано арешт з майна, який накладено ухвалами слідчого судді Соснівського райсуду м. Черкаси від 15.04.2022 р. (справа № 712/2701/22 та справа № 712/2702/22), а саме, з кв. АДРЕСА_3 ; автомобіля «Volkswagen Golf», р/номер НОМЕР_1 ; грошових коштів в сумі 500 доларів США, номіналом по 100 доларів наступними серією та номіналом: MB 51842207 J, LA 78698283 A, MB 63480857 N, LB 589 43660 C, LB 58943675 C, мобільного телефону Galaxy A30 S з сім- карткою, візитниці з особистими документами.

Вирішено долю речових доказів, а саме 500 доларів США, які передано на зберігання до банківської ячейки СУ ГУНП в Черкаській обл. повернуто за належністю ОСОБА_8 ;

- мобільний телефон ІНФОРМАЦІЯ_2 IMEI 1: НОМЕР_2 ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 , які передано ОСОБА_8 під зберігальну розписку залишено останній за належністю;

- візитниця, аркуш паперу із рукописним записом « НОМЕР_5 ОСОБА_11 », які знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишено при матеріалах кримінального провадження.

Вироком суду встановлено, що 13.04.2022 р. приблизно о 10:40 год. ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди ОСОБА_12 , який відповідно до наказу ГУНП в Черкаській обл. № 82о/с від 09.03.2022 р. призначений на посаду т.в.о. нач. ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл., тобто відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно та перебуваючи в приміщенні службового кабінету ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надала ОСОБА_12 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 500 доларів США за те, що останній, використовуючи своє службове становище, поверне належний їй на праві приватної власності транспортний засіб «Volkswagen Golf», р/номер НОМЕР_1 , який був вилучений 31.03.2022 р. відповідно до постанови КМУ № 989 від 14.11.2018 р. працівниками ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. під керуванням ОСОБА_13 , стосовно якого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За результатами судового розгляду, ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3692 КК України.

На вирок прокурор Черкаської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині вирішення долі речових доказів, застосувати спеціальну конфіскацію грошових коштів, які призначалися (використовувалися) як винагорода за вчинення кримінального правопорушення у сумі 500 доларів США, та які передано на зберігання до банківської комірки СУ ГУНП в Черкаській обл. Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на повернення речового доказу - 500 доларів США ОСОБА_8 . В решті вказаний вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не заперечуючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій, апелянт вважає, що даний вирок підлягає зміні через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до вимог ст. 961 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 1 ст. 150, ст. 154, ч. ч. 2 і 3 ст. 1591, ч. 1 ст. 190, ст. 192, ч. 1 ст. ст. 204, 2091, 210, ч. ч. 1 і 2 ст. ст. 212, 212 1, ч. 1 ст. ст. 222, 229, 2391, 2392, ч. 2 ст. 244, ч. 1 ст. ст. 248, 249, ч. ч. 1 і 2 ст. 300, ч. 1 ст. ст. 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст. 363, ч. 1 ст. ст. 3631, 3641, 3652 КК України.

Статтею 962 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Статтею 100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Проте, вказаних вимог кримінального та кримінального процесуального законів суд у повній мірі не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, предметом вчиненого обвинуваченою ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3692 КК України, були грошові кошти в сумі 500 доларів США, які вона використовувала для надання неправомірної вигоди задля впливу на прийняття в її інтересах рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Відтак, вказані кошти є предметом кримінального правопорушення та з огляду на вимоги ч. 9 ст. 100 КПК України підлягають конфіскації.

Натомість, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 961 та 962 КК України та ч. 9 ст. 100 КПК України під час ухвалення вироку стосовно ОСОБА_8 долю 500 доларів США, які призначалися (використовувалися) як винагорода за вчинення кримінального правопорушення, вирішено повернути за належністю обвинуваченій.

Таким чином, суд помилково визначив долю вказаного речового доказу, повернувши їх ОСОБА_8 , не застосувавши щодо них спеціальну конфіскацію.

У запереченні захисника ОСОБА_7 висловлюється позиція сторони захисту щодо необхідності залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора, а вирок стосовно ОСОБА_8 необхідно залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила задовольнити її із вказаних у ній мотивів, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах заявлених апеляційних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Оскільки, у даному кримінальному провадженні, прокурор в апеляційній скарзі не оскаржує обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченої, а інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

У зв`язку з цим апеляційним судом вказаний вирок перевіряється лише в частині правильності не застосування чи необхідності застосування спеціальної конфіскації.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині необхідності застосування спеціальної конфіскації, на переконання суду апеляційної інстанції, є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 961 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, визначеного Особливою частиною КК України, за які встановлено основне покарання у вигляді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; а також перелік кримінальних правопорушень, за вчинення яких може бути застосована спеціальна конфіскація.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 961 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 962 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, стосовно обвинуваченої ОСОБА_14 був постановлений обвинувальний вирок за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3692 КК України (т. 1, а. пр. 91-96).

Санкція ч. 1 ст. 3692 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.

Таким чином, існують передбачені кримінальним законом умови для застосування спеціальної конфіскації, тому що вироком суду ОСОБА_14 визнана винною у вчиненні умисного кримінального правопорушення, за яке встановлено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вироку, предметом вчиненого обвинуваченою ОСОБА_8 кримінального правопорушення були грошові кошти в іноземній валюті, а саме 500 доларів США, які вона використала для надання неправомірної вигоди посадовій особі.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 та ч. 2 п. 4 ст. 374 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Проте, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 961, 962 КК України та ч. 9 ст. 100 КПК України, під час ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 , яким закінчив розгляд справи по суті, вирішуючи долю 500 доларів США - неправомірної вигоди, яка була предметом вчинення кримінального правопорушення, вирішив повернути за належністю обвинуваченій.

Таким чином, суд дійшов помилкового переконання про відсутність підстав для застосування стосовно вказаних коштів спеціальної конфіскації, незаконно повернувши їх обвинуваченій ОСОБА_8 .

У рішенні № 1-р/2022 від 30.06.2022 р. у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 961, 962 КК України (щодо спеціальної конфіскації) Конституційний Суд України визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), статті 961, 962 КК України, при цьому, серед іншого вказав, що спеціальна конфіскація не є видом кримінального покарання, тому її застосування, зокрема, примусове безоплатне вилучення майна у недобросовісної третьої особи, на підставі судового рішення (вирок, ухвала), не є притягненням до кримінальної відповідальності.

Таким чином, спеціальна конфіскація не є кримінальним покаранням, її застосування не тягне за собою збільшення обсягу обвинувачення та не свідчить про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, тому рішення про застосування спеціальної конфіскації судом апеляційної інстанції приймається у формі ухвали згідно приписів ч. 1 ст. 418 КПК.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до протоколу огляду місця події від 13.04.2022 р. (том - докази у кримінальному провадженні № 0000599 від 6.04.2022 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 369 КК України, а. пр. 51-54) у ОСОБА_8 було вилучено грошові кошти в сумі 500 доларів США, 5 штук номіналом по 100 доларів наступними серіями: MB 51842207 J, LA 78698283 A, MB 63480857 N, LB 589 43 660 C, LB 58943675 C, які були вилучені та поміщені до сейф - пакету.

Постановою слідчої СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. від 12.05.2022 р. вищезазначені грошові кошти визнано речовими доказами (докази у кримінальному провадженні, а. пр. 80-81).

Як слідує із резолютивної частини вироку, суд вирішив питання щодо речових доказів, зокрема, 500 доларів США, які зберігаються у банківській ячейкі СУ ГУНП в Черкаській обл., та повернув їх за належністю ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок в частині безпідставного незастосування спеціальної конфіскації змінити та застосувати спеціальну конфіскацію грошових коштів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Таким чином, оскільки місцевий суд не застосував закон, що підлягає застосуванню, а саме вимоги ст. ст. 961 та 962 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та як наслідок істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення. Апеляційний суд повністю погоджуючись із доводами прокурора та задовольняє вимоги його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 413 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Соснівського райсуду м. Черкаси від 22.05.2024 р. стосовно ОСОБА_8 змінити.

Виключити із резолютивної частини вироку посилання суду на повернення ОСОБА_8 речового доказу - 500 (п`ятсот) доларів США.

На підставі ст. 961 КК України конфіскувати в дохід держави 500 (п`ятсот) доларів США купюрами номіналом по 100 доларів кожна з наступними номерами та серіями: MB 51842207 J, LA 78698283 A, MB 63480857 N, LB 589 43660 C, LB 58943675 C.

В решті вирок суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді