ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3684/24 Справа № 229/3569/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

27 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

27.11.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_2 перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 17.10.2024р., яким щодо обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Дружківка Донецької області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 ,

затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, та обвинуваченого визнано винуватим за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України та на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років шість місяців з конфіскацією майна.

в с т а н о в и л а :

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 17.10.2024р. щодо обвинуваченого ОСОБА_3 затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, та обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України та на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років шість місяців з конфіскацією майна.

На вирок суду першої інстанції обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій він не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки суд при затвердженні угоди про визнання винуватості обмежився з`ясуванням добровільності укладення угоди, з`ясував, що угода укладена без будь якого тиску, проте не було встановлено, що затверджена угода порушує права інших осіб, що порушує його право на захист.

- прохає скасувати оскаржуваний вирок, справу направити на новий судовий розгляд.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим, у тому, що він ОСОБА_3 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР (в редакції Закону № 530-v від 22.12.2006) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови КМУ. від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, свідомо знаючи, що операції з наркотичними засобами є незаконними, вирішив займатися збутом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP» на території м. Дружківка Донецької області.

Реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачений, не пізніше 16.04.2024, придбав у невстановленої особи психотропну речовину PVP, яку став зберігати, з метою подальшого збуту, та 16.04.2024 обвинувачений діючи умисно, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , о 15.18 год. отримав від оперативного покупця грошові кошти у сумі 800 (вісімсот) гривень та повідомив, що за психотропними речовинами необхідно проїхати на вул. Менделєєва м. Дружківка.

В цей же день, прибувши до буд. АДРЕСА_4 о 15.23 год.обвинувачений діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, незаконно, збув оперативному покупцю ОСОБА_4 паперовий згорток з речовиною масою 0,3126 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якого склала 0,2529 г.

Своїми діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме, незаконне придбав, зберігав з метою збуту та незаконно збув особливо небезпечну психотропну речовину.

Крім того 17.02.2024р. приблизно о 15:00год., обвинувачений діючи умисно, не маючи передбаченого законом дозволу, з метою незаконного придбання та зберігання боєприпасів, всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме: Постанови ВРУ від 17.06.1992р. «Про право власності на окремі види майна», Постанови КМУ від 12.10.1992р. «Положенням про дозвіл систему України», наказу МВС № 622 від 21.08.1998р. «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», прямуючи за адресою свого мешкання повз заповідника "Дружківських скам`янілих дерев" з правого боку побачив підозрілий пагорб (насип), підійшовши до нього, він розворушив його ногою де знайшов, різнокольоровий пакет у клітинку, взявши його до рук, перевірив вміст вказаного пакету, де перебував предмет зовні схожий на гранату, конструкція якого розібрана та предмет схожий на запал, також в середині пакету перебували три предмети схожі на магазини від автоматичної зброї в середині яких перебували набої, чим вчинив незаконне придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у подальшому приніс вказані предмети до покинутого домоволодіння в АДРЕСА_5 де залишив, чим почав незаконно зберігати бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

25.02.2024р. обвинувачений з метою переховати бойові припаси, прийшов до вказаного вище місця, де він раніше сховав за вищевказаною адресою, викликав таксі та поїхав в напрямку АДРЕСА_1 , де при огляді місця події відкритої ділянки місцевості в АДРЕСА_6 у обвинуваченого було виявлено та вилучено предмет схожий на гранату типу Ф-1, предмет схожий на запал типу УЗРГМ-2, 3 (три) коробчастого магазину з маркуванням PMAG 30 AR/M4 з патронами 5,56х45 мм загальною кількістю 79 (сімдесят дев`ять) штук.

Дії обвинуваченого кваліфіковані ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження встановив, що 16.10.2024р. між прокурором та підозрюваним була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

За умовами угоди підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, і зобов`язався у судовому провадженні беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Сторони погодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років шість місяців з конфіскацією майна.

Стаття 394 КПК України передбачає особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, зокрема, ч. 4 вказаної статті визначено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до мотивувальної частини вироку обвинувачений у судовому засіданні прохав затвердити угоду про визнання винуватості від 16.10.2024р., призначити йому узгоджену вид та розмір покарання, при цьому беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а також підтвердив, що йому роз`яснені наслідки укладення угоди, її затвердження та наслідки невиконання угоди.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також прозав затвердити угоду про визнання винуватості від 16.10.2024р., укладену між прокурором і обвинуваченим та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид та розмір покарання.

Суд першої інстанції переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом першої інстанції з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для відкриття апеляційного провадження з тих підстав, що суд першої інстанції не з`ясував, що затверджена угода порушує права інших осіб, що порушує право обвинуваченого на захист за таких підстав.

Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості, її було укладено обвинуваченим за участю захисника, та свою добровільну згоду на її затвердження безпосередньо в судовому засіданні надали, як обвинувачений, так і його захисник.

У кримінальних провадженнях, в яких обвинувачений визнаний винуватим потерпілі відсутні, що також вбачається із змісту обвинувального акту, а отже і необхідність з`ясування обставин судом, на які вказує обвинувачений, об`єктивно відсутня. Суд першої інстанції позбавлений можливості встановити обставини, які фактично відсутні, більш того, вказані обставини не мають жодного відношення безпосередньо до дотримання права обвинуваченого на захист.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до змісту апеляційної скарги обвинувачений вважає, що у такий спосіб порушено його право на захист, проте вказана обставина не є підставою для оскарження вироку на підставі угоди у розумінні вимог ст.ст. 394, 474 КПК України.

Як наголошено вище, суд першої інстанції переконався у добровільності укладення угоди, з`ясувавши вказану обставину безпосередньо у обвинуваченого та його захисника, які підтвердили в суді свою добровільність, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим укладена у присутності захисника, судовий розгляд також відбувся у присутності захисника, обвинувачений не повідомляв про неналежний захист з боку захисника.

Враховуючи наведене вище, відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 394, 399, 474 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 17.10.2024р., яким щодо обвинуваченого ОСОБА_3 затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, та обвинуваченого визнано винуватим за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України та на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років шість місяців з конфіскацією майна відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати засудженому, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя