Справа № 127/3365/24
Провадження №11-кп/801/778/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000001 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого, а саме:

- 30.12.2004 Апеляційним судом Вінницької області за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, ч. 2 ст. 115 КК України, з врахуванням положень ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді 10 років позбавлення волі;

- 31.01.2019 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Звільненого в день проголошення вироку 31.01.2019 у зв`язку із відбуттям покарання;

- 01.07.2022 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2022, призначивши покарання у виді 2 років 2 місяців обмеження волі.

Початок строку відбування покарання у виді обмеження волі постановлено обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_7 на облік у виправному центрі.

Вирішено питання з речовими доказами.

ВСТАНОВИВ:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, діючи умисно, всупереч законодавству України щодо заборони реалізації та використання піротехнічних засобів під час дії воєнного стану, у невстановлені дату та час, при невстановлених обставинах придбав салютну установку «Батарея SB-49-03» Super Energy 49 shots» класу 3, з метою подальшого вчинення хуліганських дій шляхом використання вказаного салюту на території м. Вінниці.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 приблизно о 19 год. 39 хв. 01.01.2024, разом із заздалегідь придбаним піротехнічним виробом (салютна установка «Батарея SB-49-03» Super Energy 49 shots» класу 3) прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де на тротуарній доріжці розмістив зазначену салютну установку. Після чого, розуміючи, що перебуває у громадському місці, достовірно знаючи, що на території України впроваджено воєнний стан та заборона реалізації і використання піротехнічних засобів, усвідомлюючи, що гучна робота піротехнічної установки в умовах систематичного оголошення повітряної тривоги може бути сприйнята населенням як ворожий ракетний обстріл, демонструючи байдуже ставлення та зверхність до суспільних відносин, нехтуючи правом громадян на відпочинок, діючи з особливою зухвалістю, зневажливим ставленням до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності з мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи самоутвердитися та протиставити себе іншим громадянам, умисно підпалив гніт, в результаті чого здійснив запуск піротехнічного засобу зі світло-шумовим ефектом, що призвело до порушення спокою громадян, підвищення соціального напруження та розповсюдження паніки серед мешканців міста Вінниці.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Вважаючи вирок суду першої інстанції надмірно суворим в частині призначення покарання, обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі порушує питання про його зміну та призначення покарання у виді штрафу. Посилається на пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, відсутність обставин, які його обтяжують, повне визнання вини та позитивну характеристику.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 296 КК України ґрунтуються на зібраних у матеріалах кримінального провадження доказах, достовірність і достатність яких не ставиться під сумнів сторонами та ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Що стосується доводів обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як убачається з вироку суду першої інстанції, при обранні ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг за місцем проживання на нього не надходило, раніше неодноразово судимий та відбував покарання у місцях позбавлення волі, непрацевлаштований, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують.

Доводи обвинуваченого про те, що вирок суду занадто суворий, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки покарання ОСОБА_7 призначено в межах санкції частини 1 статті 296 КК України із застосуванням положень ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та доказів отримання ним доходів із законних джерел у кримінальному провадженні немає, а тому підстав для призначення покарання у виді штрафу не вбачає.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній злочин вчинив в період іспитового строку, що свідчить про те, що він не оцінює критично свою поведінку, а тому необхідним для нього буде покарання у виді обмеження волі, яке сприятиме його виправленню та перевихованню.

На думку колегії суддів апеляційного суду, таке покарання повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та підстав вважати його надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2024 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4