Справа № 464/4540/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1310/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ПП «Промтехімпекс», на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 26 вересня 2024 року про накладення арешту на майно,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

представника третьої особи заявника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідчий ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 573,8 м. кв. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яке на праві приватної власності належить ПП «Промтехімпекс» ЄДРПУО 33358702 , з позбавленням права на користування, відчуження та розпорядження таким.

В обґрунтування клопотання покликався на те, що ним здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 серпня 2023 року за №0000742 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство «Львівспецбуд» є власником виробничих приміщень за адресою АДРЕСА_1 . На підставі договору купівлі-продажу №203 ЦМК Львівської дільниці Львівського спеціалізованого РБУ №5 від 30 квітня 1997 року, укладеного між РВ ФДМ України у Львівській області та товариством з обмеженою відповідальністю виробничим підприємством «Львівспецбуд» останнє придбало у власність майно (в т.ч. і нежитлові приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 та ЕО 16 липня 1997 року було видано реєстраційне посвідчення на об`єкт нерухомого майна площею 555,5 м.кв. з визначеною приналежністю його товариству з обмеженою відповідальністю ВП «Львівспецбуд» на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу. А РВ ФДМУ у Львівській області 03 жовтня 1997 року видав свідоцтво на власність №510, котре підтверджує набуття права власності на вищевказані приміщення саме ТОВ ВП «Львівспецбуд». 19 липня 2023 року на адресу ТОВ ВП «Львівспецбуд» надійшла вимога №1/10-07 від 10 липня 2023 року від ПП «Промтехімпекс» про повернення майна. До даної вимоги було додано витяг з ДРРП на нерухоме майно №308515886 від 30 серпня 2022 року та зазначено, що всі приміщення площею 573,8 м.кв. на АДРЕСА_4 є власністю ПП «Промтехімпекс» і ТОВ ВП «Львівспецбуд» необхідно їх звільнити до 24 липня 2023 року. З отриманої ТОВ ВП «Львівспецбуд» інформації вдалося з`ясувати яким чином приміщення даного товариства, придбані ним по вищевказаному договору у Фонду державного майна, стали власністю ПП «Промтехімпекс». З 30 квітня 1997 року (дати нотаріального посвідчення договору купівлі- продажу ЦМК) вказані у вимозі приміщення перебували у власності ТОВ ВП «Львівспецбуд». 26 липня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого за №1768 і посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 , ТОВ «Галтрансрембуд» придбало у ТОВ «Байки» приміщення площею 131,9.м.кв за цією ж адресою АДРЕСА_2. Вказане приміщення перебувало у законній власності продавця ТОВ «Байки». Далі 03 липня 2021 року державним реєстратором ОСОБА_11 внесено зміни до реєстру речових прав на нерухоме майна і змінено площу приміщення котре перебувало у власності ТОВ «Галтрансрембуд» з 131,9 м.кв. на 573,8 м.кв. В інформації з ДРРП на нерухоме майно як підставу для таких змін зазначено: «додано технічний паспорт серія та номер 1125 виданий 24 жовтня 2018 року, видавник ОКП ЛОР БТА та ЕО». Отже з цього моменту відбуло перше порушення закону - вилучено шляхом внесення змін в реєстр приміщення котрі перебували у власності ТОВ ВП «Львівспецбуд». 23 серпня 2022 року приватним виконавцем ОСОБА_12 було винесено постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу та складено Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. З даних документів вбачається, що приватним виконавцем здійснювалось виконавче провадження ВП НОМЕР_1 про стягнення з ТОВ ВП «Галтрансрембуд» на користь ПП «Промтехімпекс» 4 039 000,00 грн. боргу. І в рахунок погашення цього боргу від боржника на користь ПП «Промтехімпекс» було передано вищевказане нерухоме майно площею 573,8 м.кв., яке перед тим 03 липня 2021 року було незаконно перереєстровано з ТОВ ВП «Львівспецбуд» на користь ТОВ ВП «Галтрансрембуд». 30 серпня 2022 року приватним нотаріусом ОСОБА_13 було видано свідоцтво №882 про право власності на вказані приміщення площею 573,8 м.кв. приватному підприємству «Промтехімпекс». При цьому в свідоцтві зазначено, що дані приміщення на момент передачі перебувають у власності ТОВ ВП «Галтрансрембуд» на підставі договору купівлі-продажу №1768, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 . Проте, як вказано вище, приватний нотаріус ОСОБА_10 посвідчив даний договір на приміщення, площею 131,9 м.кв., а не 573,8 м.кв. Проте, нотаріус ОСОБА_13 видала свідоцтво про право власності на приміщення 573,8 м.кв. за ПП «Промтехімпекс». 30 серпня 2022 року приватним нотаріусом ОСОБА_13 були внесені зміни в реєстр речових прав та зареєстровано право власності за ПП «Промтехімпекс». У липні 2023 року на адресу ВП «Львівспецбуд» надійшла вимога від 10 липня 2023 року №1/10-07 про повернення майна від директора ПП «Промтехімпекс» ОСОБА_14 , в якій йдеться про те, приватне підприємство «Промтехімпекс» є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) загальною площею 573,8 кв.м. При цьому, ПП « ОСОБА_15 » уклало попередній договір з ТОВ ВП «Галтрансрембуд», щодо передання окремих частин цього нежитлового приміщення (а саме на II поверсі під номерами 20, 21,22, 23, 24, 25, 26, 27 згідно з технічним паспортом) в оренду останньому з 25 липня 2023 року. 15 січня 2024 року з даного приводу, в якості свідка, було допитано державного реєстратора Мостиської міської ради ОСОБА_11 , яка від дачі показів відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України. В ході проведення тимчасового доступу до речей і документів, який здійснювався на підставі ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року, у державного реєстратора, документів, які б давали право останній зареєструвати приміщення за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею саме 573,8 м.кв. виявлено не було. У зв`язку з встановленням можливого факту незаконної реєстрації нежитлового приміщення площею 573,8 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також для забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, виникла процесуальна необхідність у його арешті.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 26 вересня 2024 року задоволено частково клопотання слідчого ОСОБА_9 про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на майно, а саме нежитлове приміщення, загальною площею 573,8 м. кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яке на праві приватної власності належить ПП «Промтехімпекс» ЄДРПУО 33358702 , з позбавленням права на відчуження такого.

В решті вимог клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ПП «Промтехімпекс», подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області про накладення арешту на майно.

Наголошує, що слідчий суддя та слідчий не зазначили, яким чином накладення арешту на майно може впливати на з`ясування обставин підроблення офіційного документу, а саме технічного паспорту.

Звертає увагу, що майно не відповідає критеріям речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України, зазначеним критеріям може відповідати технічний паспорта чи інший документ, а не майно, яке не належить ТОВ ВП «Львівспецбуд» (заявнику).

Звертає увагу, що зазначений арешт є невиправданим втручанням у прав ПП «Промтехімпекс» .

Наголошує, що під час досудового розслідування, не встановлено, що майно, яке належить «Промтехімпекс», площею 573,8 м. кв входить до цілісного комплексу придбаного ТОВ ВП «Львівспецбуд» у 1997 році, площею 555,5 м. кв. та є тотожним. У власності зазначених вище підприємств перебувають різні об`єкти нерухомого майна, що встановлено за наслідками розгляду скарги МЮ України ТОВ ВП «Львівспецбуд»

Повідомляє, що ТОВ ВП «Львівспецбуд» здійснило завідома неправдиве повідомлення про злочин із штучним створенням доказів із корисливих мотивів.

Зазначає, що не може бути арештованим майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Заслухавши доповідача, пояснення представника власника майна на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, пояснення представника третьої особи заявника, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з матеріалами клопотання встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство «Львівспецбуд» є власником виробничих приміщень за адресою АДРЕСА_1 . На підставі договору купівлі-продажу №203 ЦМК Львівської дільниці Львівського спеціалізованого РБУ №5 від 30 квітня 1997 року, укладеного між РВ ФДМ України у Львівській області та товариством з обмеженою відповідальністю виробничим підприємством «Львівспецбуд», останнє придбало у власність майно (в т.ч. і нежитлові приміщення) за адресою: АДРЕСА_5. ЛОДКБТІ та ЕО 16 липня 1997 року було видано реєстраційне посвідчення на об`єкт нерухомого майна площею 555,5 м.кв. з визначеною приналежністю його товариству з обмеженою відповідальністю ВП «Львівспецбуд» на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу. А РВ ФДМУ у Львівській області 03 жовтня 1997 року видав свідоцтво на власність №510, котре підтверджує набуття права власності на вищевказані приміщення саме ТОВ ВП «Львівспецбуд». 19 липня 2023 року на адресу ТОВ ВП «Львівспецбуд» надійшла вимога №1/10-07 від 10 липня 2023 від ПП «Промтехімпекс» про повернення майна. До даної вимоги було додано витяг з ДРРП на нерухоме майно №308515886 від 30 серпня 2022 року та зазначено, що всі приміщення площею 573,8 м.кв. на АДРЕСА_4 є власністю ПП «Промтехімпекс» і ТОВ ВП «Львівспецбуд» необхідно їх звільнити до 24 липня 2023 року. З отриманої ТОВ ВП «Львівспецбуд» інформації вдалося з`ясувати, яким чином приміщення даного товариства, придбані ним по вищевказаному договору у Фонду державного майна, стали власністю ПП «Промтехімпекс». З 30 квітня 1997 року (дати нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ЦМК) вказані у вимозі приміщення перебували у власності ТОВ ВП «Львівспецбуд». 26 липня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого за №1768 і посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 , ТОВ «Галтрансрембуд» придбало у ТОВ «Байки» приміщення площею 131,9.м.кв за цією ж адресою АДРЕСА_3. Вказане приміщення перебувало у законній власності продавця ТОВ «Байки». Далі 03 липня 2021 року державним реєстратором ОСОБА_11 внесено зміни до реєстру речових прав на нерухоме майна і змінено площу приміщення котре перебувало у власності ТОВ «Галтрансрембуд» з 131,9 м.кв. на 573,8 м.кв. В інформації з ДРРП на нерухоме майно як підставу для таких змін зазначено: «додано технічний паспорт серія та номер 1125 виданий 24 жовтня 2018 року, видавник ОКП ЛОР БТА та ЕО». Отже з цього моменту відбуло першу порушення закону - вилучено шляхом внесення змін в реєстр приміщення котрі перебували у власності ТОВ ВП «Львівспецбуд». 23 серпня 2022 року приватним виконавцем ОСОБА_12 було винесено постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу та складено Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. З даних документів вбачається, що приватним виконавцем здійснювалось виконавче провадження ВП НОМЕР_1 про стягнення з ТОВ ВП «Галтрансрембуд» на користь ПП «Промтехімпекс» 4 039 000,00 грн. боргу. І в рахунок погашення цього боргу від боржника на користь ПП «Промтехімпекс» було передано вищевказане нерухоме майно площею 573,8 м.кв., яке перед тим 03 липня 2021 року було незаконно перереєстровано з ТОВ ВП «Львівспецбуд» на користь ТОВ ВП «Галтрансрембуд». 30 серпня 2022 року приватним нотаріусом ОСОБА_13 було видано свідоцтво №882 про право власності на вказані приміщення площею 573,8 м.кв. приватному підприємству «Промтехімпекс». При цьому в свідоцтві зазначено, що дані приміщення на момент передачі перебувають у власності ТОВ ВП «Галтрансрембуд» на підставі договору купівлі-продажу №1768, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 . Проте як вказано вище, приватний нотаріус ОСОБА_10 посвідчив даний договір на приміщення, площею 131,9 м.кв., а не 573,8 м.кв. Проте, нотаріус ОСОБА_13 видала свідоцтво про право власності на приміщення 573,8 м.кв. за ПП «Промтехімпекс». 30 серпня 2022 року приватним нотаріусом ОСОБА_13 були внесені зміни в реєстр речових прав та зареєстровано право власності за ПП «Промтехімпекс». У липні 2023 на адресу ВП «Львівспецбуд» надійшла вимога від 10 липня 2023 року №1/10-07 про повернення майна від директора ПП «Промтехімпекс» ОСОБА_14 , в якій йдеться про те, приватне підприємство «Промтехімпекс» є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) загальною площею 573,8 кв.м. При цьому, ПП « ОСОБА_15 » уклало попередній договір з ТОВ ВП «Галтрансрембуд», щодо передання окремих частин цього нежитлового приміщення (а саме на II поверсі під номерами 20, 21,22, 23, 24, 25, 26, 27 згідно з технічним паспортом) в оренду останньому з 25 липня 2023 року. 15 січня 2024 року з даного приводу, в якості свідка, було допитано державного реєстратора Мостиської міської ради ОСОБА_11 , яка від дачі показів відмовилась на підставі ст.63 Конституції України. В ході проведення тимчасового доступу до речей і документів, який здійснювався на підставі ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року, у державного реєстратора, документів, які б давали право останній зареєструвати приміщення за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею саме 573,8 м.кв. виявлено не було. У зв`язку з встановленням можливого факту незаконної реєстрації нежитлового приміщення площею 573,8 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 .

11 липня 2024 року постановою слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 нежитлове приміщення площею 573,8 м. кв. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101) визнано доказом в кримінальному провадженні.

16 вересня 2024 року слідчий відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

26 вересня 2024 року слідчим суддею Сихівського районного суду м. Львова клопотання слідчого про накладення арешту на майно задоволено частково.

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, майно, на яке в клопотанні слідчий просить накласти арешт, відповідно до постанови слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є речовими доказами в розумінні положень КПК України. З метою забезпечення збереження речових доказів, майно повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому у слідчого судді було достатньо підстав для накладання арешту на це майно.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми не враховані апелянтом в його доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог у цій частині.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчим не доведено необхідності накладення арешту на майно, не зазначено, яким критеріям речових доказів відповідає вилучене майно, є безпідставними, оскільки встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає ознакам речового доказу, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Твердження апелянта, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності власника майна не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки при накладенні такого враховано «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав власника майна. Окрім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності особи та інших майнових прав, а лише тимчасово обмежує їх.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Покликання апелянта на те, що ТОВ ВП «Львівспецбуд» здійснило завідома неправдиве повідомлення про злочин із штучним створенням доказів із корисливих мотивів, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини у вчиненні злочину чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи могло бути вчинене зазначене кримінальне правопорушення.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК).

«Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» /Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, заява №42310/04).

Використане законодавцем у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК формулювання «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості», якщо його порівняти із формулюванням «наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення», яке наведено у ч. 2 ст. 177 КПК, вказує на те, що для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна достатньо, щоб сторона обвинувачення довела не факт повідомлення певній особі про підозру, а лише наявність відомостей, котрі можуть свідчити про сам факт вчинення кримінального правопорушення. Оскільки, на відміну від ч. 2 ст. 177 КПК, у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК не зазначено про вчинення злочину особою, а лише вказано про його вчинення.

В оскаржуваній ухвалі та клопотанні про накладення арешту на майно, із посиланням на докази, наведено відомості, котрі, на думку колегії суддів, можуть переконати особу, яка не зацікавлена у результатах розгляду цієї справи (об`єктивний спостерігач) у тому, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України.

У ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, було враховано наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту, а тому обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 не спростовують висновків слідчого судді.

Враховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 26 вересня 2024 року про накладення арешту на майно - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4