Провадження № 1-кп/638/1898/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 09 лютого 2024 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, уродженки міста Ізюму Ізюмського району Харківської області, незаміжньої, з вищою освітою, не маючої на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, не працевлаштованої, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася 24 лютого 2022 року повномасштабним російським вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території, маючи умисел на зайняття посади в окупаційній адміністрації, незаконно створеною окупаційною владою в м. Ізюм Харківської області, та реалізуючи його вступила в злочинну змову з окупаційними військами РФ та представниками так званої «ЛНР», отримавши від них пропозицію на зайняття посади «головного спеціаліста адміністративно-господарського відділу тимчасової окупаційної військово-цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області», в порушення Конституції та Законів України, добровільно, умисно погодилась на вказану пропозицію. Надалі, обвинувачена, у період часу з 23 червня 2022 року до початку вересня 2022 року, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на посаді «головного спеціаліста адміністративно-господарського відділу тимчасової окупаційної військово-цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області», здійснювала діяльність на займаній посаді, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно- господарських функцій, та виконувала розпорядження, надані начальником адміністративно-господарського відділу тимчасової окупаційної військово-цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області.

Згідно з положеннями Конституції України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_5 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади РФ, всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 року № 36/103, від 16.12.1970 року № 2734 (XXV) від 21.12.1965 року № 2131 (XX), від 14.12.1974 року № 3314 (XXIX), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України.

24 лютого 2022 року, на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 час інші першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено.

Також пунктом 2 Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022року, серед інших, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Окупаційними військами Російської Федерації 22 березня 2022 року повністю окуповане місто Ізюм Ізюмського району Харківської області.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Харківської області, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України (колабораційна діяльність).

Відповідно до приписів ст. 12 КК України вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111-1 КК України, класифікується як кримінальний проступок.

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акті за його відсутності.

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов з клопотанням прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

За змістом письмової заяви, складеної у присутності захисника ОСОБА_7 , що долучена до обвинувального акту на виконання вимог ч.ч. 2, 3 ст. 302 КПК України, обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно та добровільно визнала свою винуватість у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, згодна з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з приписами ч. 2 ст. 302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку.

При цьому прокурор, в присутності захисника роз`яснив обвинуваченій зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, остання буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_7 підтвердила роз`яснення їй вказаних положень та надала добровільну згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Враховуючи позицію учасників судового провадження, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, наявні підстави для розгляду вказаного обвинувального акту у спрощеному провадженні у відповідності до положень ст.ст. 381-382 КПК України.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами досудового розслідування.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку повністю доведена та її дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає її щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_4 встановлено, що обвинувачена громадянка України, уродженка міста Ізюму Ізюмського району Харківської області, незаміжня, з вищою освітою, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, не працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судима.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Враховуючи вчинення обвинуваченою кримінального проступку, особу винної, обставини, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю в межах санкції інкримінованої статті КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку статті 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та потерпілі особи у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 395 КПК України, ст.ст. 12, 50, 65-67, 111-1, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, на строк 12 (дванадцять) років, без конфіскації майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: «Распоряжение от 11.05.2022 о назначении ОСОБА_4 с подписью главы администрации города Изюм и Изюмского района ОСОБА_9 », на якому мається печатка «Отдел кадров» на 1 арк.; «Трудовой договор от 23.06..2022 между и.о. Главы ВГА ОСОБА_9 и гражданкой Украины ОСОБА_4 » з підписами зазначених осіб, на якому мається печатка «Отдел кадров» на 3 арк.; копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , на якому мається печатка «Отдел кадров» на 2 арк. - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000058 від 09 лютого 2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок складено та надруковано 23 вересня 2024 року в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий