Справа № 740/4952/24
Провадження № 1-кп/740/434/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000599 від 08.08.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка селища Пільне Волноваського району Донецької області, громадянка України, має середню спеціальну освіту, не працює, заміжня, не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 05.08.2024 близько 05 год. 30 хв., знаходячись поблизу оптового маркету « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, що введений на всій території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, що на даний час триває, з метою незаконного збагачення, із корисливого мотиву, діючи умисно, непомітно для інших осіб, таємно викрала жіночу сумку чорного кольору «Mariposa», яка належить ОСОБА_5 , та яка тимчасово залишена нею поблизу вхідних дверей оптового маркету «Poly» за вищевказаною адресою, вартістю 2116,80 грн. та в середині якої знаходились речі, а саме: мобільний телефон марки Apple модель iPhone 11, сірого кольору, вартістю 10124,40 грн., грошові кошти в сумі 421 грн., які належать ОСОБА_6 , після чого з місяця скоєння кримінального правопорушення зникла та розпорядилась викраденим на свій розсуд, спричинивши Поливко ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 12662, 20 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, фактичні обставини кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті не оспорювала. Надала показання, що на той час працювала у приватного підприємця і поверталася рано вранці з нічної зміни. Побачила біля дверей магазину сумочку темного кольору, яка їй сподобалася та забрала її. Дійшовши до зупинки громадського транспорту, оглянула вміст сумки і виявила в ній телефон, гроші та інші речі. Тоді ж зрозуміла, що сумка не є безхазяйною, а її хтось забув. Поїхала до дому у с. Шатура, де проживає з чоловіком близько двох років, куди переїхали у зв`язку окупацією попереднього місця проживання у Донецькій області. Лягла спати. Коли звонив телефон у сумочці, яку взяла біля магазину, вимкнула його. Згодом дізналася, що сумочка належить власниці магазину, біля якого вона знаходилася. Бажаючи владнати питання з власницею без поліції прийшла до магазину і попросила, щоб підійшла власниця для розмови. Натомість приїхали поліцейські, які опитували її щодо відомих їй обставин про сумочку. Вона сказала неправду. Поліцейський залишив їй свій контактний телефон. Приїхавши до дому, вона вирішила добровільно повернути сумочку та зателефонувала поліцейському і сказала, що сумочка в неї. Поліцейські приїхали до неї до дому і вона їм добровільно видала сумочку і її вміст. Згодом її викликали у поліцію, прокуратуру, вона надавала правдиві показання, також на місці показувала, як саме заволоділа сумочкою. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченої, кваліфікацію її дій, фактичні обставини кримінального правопорушення в межах обвинувачення, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачена та інші учасники судового провадження вірно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинувачену ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченій діяння повністю доведено і вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, і відомості про особу винної.

Вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення згідно із ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, так як зі змісту наданих обвинуваченою у судовому засіданні показань слідує, що обвинувачена правдиво розповіла про всі відомі їй обставини вчиненого злочину, не приховуючи суттєві деталі, визнала вину у скоєному повністю, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її, бажала б виправити ситуацію, яка склалась. ОСОБА_4 добровільно видала органу досудового розслідування предмети крадіжки і важливі речові докази (сумку, телефон, гроші), що слідує з її показань та постанови слідчого від 08.08.2024 про визнання предметів речовими доказами, а також погодилася і взяла участь у слідчому експерименті, як слідує з її показань і даних реєстру матеріалів досудовогорозслідування.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

ОСОБА_4 виповнилося 59 років, є працездатною, інвалідності не має, з професійно-технічною освітою, не працює, заміжня, проживає з чоловіком у с. Шатура, є внутрішньо переміщеною особою, неповнолітніх дітей на утриманні не має, до кримінальної відповідальності притягується вперше, скарг на неї за місцем проживання до органу місцевого самоврядування не надходило, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Шкода потерпілій від злочину відшкодована під час досудового розслідування шляхом повернення викраденого майна.

Щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними обставинами, що пом`якшують покарання і можуть існувати відокремлено одна від одної, на що вказано Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 у справі № 297/562/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК.

Суд приймає до уваги вказані норми закону, приходить до висновку, що в даному кримінальному провадженні наявні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України.

Враховуючи вищезазначені обставини у їх сукупності, зокрема, наявність двох обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченої, яка у віці 59 років до кримінальної відповідальності притягується вперше, є внутрішньо переміщеною особою у скрутному матеріальному становищі, відомостей про антисоціальну поведінку обвинуваченої матеріали справи не містять, спричинені від злочину збитки відшкодовані, суд вважає, що зазначене свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 4 ст.185 КК України.

Водночас суд вбачає підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та визначення їй іспитового строку в порядку та в межах, передбачених ст.75 КК України. При цьому суд враховує відомості про позитивну характеристику обвинуваченої сусідами, про що зазначено у довідці-характеристиці Шатурського старостинського округу, потерпілою не заявлено претензій до обвинуваченої, а поведінка обвинуваченої упродовж кримінального провадження, яка проявилася у першопочатковому запереченні причетності до крадіжки та наступному свідомому і обдуманому зізнанню у скоєному та добровільному виданню викраденого, свідчить про її спроможність до критичної переоцінки своєї поведеніки, усвідомлення неправильності і протиправності вчинених дій та готовності до дієвого виправлення.

Саме таке покарання буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта в розмірі 1514,56 гривень підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, інші заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі арешт майна, не застосовувалися.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок витрат на залучення експерта.

Речові докази: жіночу сумку, мобільний телефон Apple iPhone 11 з сім-картою з силіконовим чохлом золотистого кольору, запальничку п`єзо зеленого кольору, гігієнічну помаду червоного кольору, чотири металеві заколки для волосся чорного кольору та грошові кошти в сумі 421 гривня 50 копійок, що належать ОСОБА_5 та передані їй на зберігання, - залишити ОСОБА_5 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1