Справа № 449/450/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2024 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000091 від 04.04.2020р щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 4 квітня 2020 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи в АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті неприязних сусідських відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно здійснив декілька пострілів із пневматичного газобалонного пістолета SAS MAKAROV SE 4,5 міліметровими сферичними кулями діаметром 0,3 міліметри в сторону ОСОБА_7 . Внаслідок таких пострілів ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці нижньої щелепи зліва, рани та садна на долонній поверхні правої кисті, в ділянці середньої фаланги 2-го пальця, садна на внутрішній поверхні в нижній третині правого передпліччя та рани на тильній поверхні лівої кисті, між нігтьовою та середньою фалангами 3-го пальця, що згідно висновку судово- медичної експертизи №502 від 9 квітня 2020 року є легкими тілесними ушкодженнями.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , вину по ч.1ст.125 КК України не визнав. Вважає, що це була самооборона. Цивільний позов заперечив. Пояснив, що 04 квітня 2020 року він приїхав додому біля 18-19 год. з роботи, переодягнувся. Його діти покликали та повідомили, що на подвір`ї є конфлікт між бабою і ОСОБА_7 . Він підійшов до тещі, яка стояла біля гаражу та покликав її до хати, лунала нецензурна лайка від потерпілої. Тоді, ОСОБА_7 кинула скляну пляшку з під горілки в їхній гараж і кричала до нього нецензурною лайкою. Потерпіла взяла склоблок і кинула в нього, а він собою загородив тещу і склоблок вдарив його в праве плече. У нього був синяк. Тоді, він звернувся до ОСОБА_7 , чи вона адекватна. ОСОБА_7 взяла ще один склоблок і замахнулася кинути в нього і він вистрілив у неї два, три рази. Між першим кидком склоблока і другим пройшло декілька секунд. Повідомив, що цілився у ноги, але вона нагнулася і потрапив в руку і обличчя. Після цього вони розійшлися. Він бачив, що куля потрапила в потерпілу, вона заспокоїлася і відійшла. Він пішов на швидку і віддав працівникам поліції пістолет. Від огорожі до гаража 1,7 м. Конфлікт між ними триває через межу. Весь конфлікт тривав близько 5 хв. Пістолет зберігав у кишені домашньої куртки, в якій ходить по господарству. Витратив декілька секунд на те, щоб витягти пістолет і вистрілив. Коли здійснював постріл теща стояла за ним. На подвір`ї у ОСОБА_7 є купа склоблоків, цегли, товщиною 10 см, вага 5кг. Він сприйняв, те що вона кинула склоблок, як реальну загрозу, спрямовану на заподіяння шкоди його та його здоров`ю. Після першого попадання в нього склоблока і коли побачив, що другий замах кинути склоблок, в цілях самозахисту вистрілив. Другий склоблок впав біля потерпілої, до нього не полетів. Склоблок потрапив у його праве плече і постріл він здійснював правою рукою. Конфлікт тривав на відстані двох метрів. Постріл здійснював газовим пістолетом, кульки металеві, дозвіл на нього непотрібний, вбити ними не можна, це для самозахисту. Пістолет придбав за день, два до події і зберігав у робочій куртці зарядженим. Згодом, пішов на швидку та віддав працівникам поліції пістолет. Не пригадує чи попереджав потерпілу, що буде стріляти. Натиснув на курок три рази машинально. Не може пояснити, чому після того, як з рук ОСОБА_7 впав склоблок стріляв. Після подій, він зустрічався з ОСОБА_7 в поліції і хотів їй компенсувати, але вона бажала 20 тисяч і це було для нього неможливо.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винність ОСОБА_6 в кримінальному правопорушенні, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що з 2006 року між ними існує конфлікт щодо земельної ділянки. 04.04.2020року вона з дочкою і племінницею почули крики тещі обвинуваченого. ОСОБА_8 кинула пляшку в куток будинку, яка розбилася, зчинився крик. Вона підняла осколки з тої пляшки і перекинула за сітку ОСОБА_8 . Тоді ОСОБА_6 замахується на неї різкою, а вона кинула мочалкою. ОСОБА_6 згинається, бере камінь або цеглу, вона не бачила, що саме, замахується і кидає в її сторону. Вона бере склоблок і хотіла кинути в нього, але такий зіскользнув з рук і впав біля сітки. Вони сварилися. ОСОБА_6 відійшов на хвилину і повернувшись почав стріляти. Вона почала знімати події на телефон і обвинувачений прострілив телефон. Викликала швидку, добралася до лікарні самостійно. Їхні подвір`я розмежовані сіткою. Весь конфлікт вона перебувала на своєму подвір`ї, такий тривав 15 хвилин. Було шість, сім пострілів прицільно на ню;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що потерпіла ОСОБА_7 являється її тіткою. 04 квітня 2020року вона з потерпілою та її донькою виходили з брами їхнього подвір`я та почули голоси і повернулися. Побачили конфлікт, між ОСОБА_8 і їхньою бабусею. ОСОБА_8 кинула пляшку об їхній будинок, яка розбилася. Підійшов ОСОБА_6 , була нецензурна лайка. Вона заспокоювала доньку потерпілої та бабусю. Обвинувачений кинув камінь у потерпілу, вона не бачила чи попав такий у Липську. Конфлікт продовжувався, тоді обвинувачений відлучився на одну хвилину, повернувся почав стріляти в потерпілу. Здійснив шість-сім пострілів і сказав, що наступного разу буде гірше. Куля потрапила у підборіддя, зап`ястя, кисті пальців і плече. Після цього, обвинувачений сів в автомобіль і поїхав. Вони звернулися в лікарню. Конфлікт тривав 10 хвилин. Вона бачила, як ОСОБА_6 прицільно стріляв у Липську, відстань між ними була близько 2 метрів. У потерпілої почала текти кров з обличчя і рук. ОСОБА_8 стояла біля обвинуваченого і спостерігала. Поряд більше нікого не бачила. Не бачила, чи кидала потерпіла у сторону обвинуваченого будь що, бо заспокоювала бабусю;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що потерпіла ОСОБА_7 являється її донькою. 04.04.2020року перебувала на своєму господарстві, була на городі. Почула, як сусідка ОСОБА_8 кидає на їхнє подвір`я шутер. Вона запитала її, що вона робить. Тоді вона взяла бутилку і кинула її в стіну прибудови від чого та розбилася. Вони сварилися. Тоді, ОСОБА_8 почала кликати свого зятя. Підійшов ОСОБА_6 , між ним та її донькою розпочалася сварка. Обвинувачений кидав двічі в сторону доньки каміння. Вона забрала онучку і відвела її вбік, бо та плакала. ОСОБА_6 відійшов вбік та згодом повернувся і почав стріляти. Вона чула і бачила п`ять, шість пострілів. Обвинувачений здійснював постріли прицільно по обличчю її доньки, його теща стояла і посміхалася. У потерпілої текла кров з обличчя і руки. Конфлікт тривав 30-45 хвилин;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_4 про те, що обвинувачений являється її батьком. 04.04.2020року вона була в хаті з братом і батьком. З вулиці почули крики і побачила, як ОСОБА_7 кричить на її бабцю цензурними словами. Вона покликала свого тата на допомогу бабусі. Спустилася на перший поверх і почала знімати на телефон, а ОСОБА_7 кидає в тата спочатку бляшанкою, а тоді скляним блоком. Брат розплакався і вона пішла його заспокоювати. Звуки пострілів не чула. Події знімала на свій телефон, запису не переривала. Мами вдома не було;

- протоколом огляду місця події від 04.04.2020 року (а.с.51-55, 58-65), відповідно до якого було оглянуто три металеві предмети округлої форми, які витягнули з тіла потерпілої ОСОБА_7 під час надання медичної допомоги. Дані предмети були поміщені в паперовий конверт та належним чином опечатані (на конверті містилась вся необхідна інформація про його наповнення, належність даних предметів до даного кримінального провадження та містить підписи слідчого, понятих та спеціаліста;

висновком експерта №502 від 09.04.2020р., згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи у гр-ки ОСОБА_7 виявлені рани в стані загоєння на обличчі, на кистях,садна на правій руці, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли виникнути внаслідок пострілів з плевматичної зброї, спорядженої металевими кульками, 04 квітня 2020року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Судово-медичних даних про утворення ран та саден у потерпілої внаслідок падіння на тверду поверхню з висоти власного росту, немає (а.с.68-69, т.1);

протоколом проведення слідчого експерименту від 16.04.2020року, згідно якого потерпіла розповідала, що 04.04.2020 р. біля 19 години вона перебувала на своєму господарстві біля гаражу. В неї з ОСОБА_8 виник конфлікт під час якого вони кидали один в одного різні предмети. Згодом, до ОСОБА_8 підійшов її зять ОСОБА_6 , який витягнув з кишені плевматичний пістолет та здійснив декілька пострілів сферичними кульками по частинах тіла ОСОБА_7 (а.с.78-87, т.1).

- протокол проведення слідчого експерименту від 16.04.2020 р. відповідно до якого обвинувачений розповів, що 4.04.2020 р. біля 19 години він бачив, як потерпіла ОСОБА_7 кидала в його тещу ОСОБА_8 скляну пляшку. Коли він став заступатись за тещу, потерпіла почала кидати в його сторону склоблоки. У відповідь він витягнув з кишені пістолет та здійснив декілька пострілів металевими кульками в сторону ОСОБА_7 по різних частинах тіла. Потерпіла почала кричати. Обвинувачений відійшов та згодом поїхав автомобілем по своїх справах (а.с.89-96).

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд вважає доведеним, що, ОСОБА_6 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Характер, хронологія і послідовність дій обвинуваченого, а також об`єктивна спроможність дорослої людини оцінювати життєву ситуацію, на думку суду, дає підстави вважати, що ОСОБА_6 дійсно вчинив кримінальне правопорушення умисно.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту:

охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи,

суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в цій обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Визначення стану необхідної оборони в кожному конкретному випадку повинно оцінюватися судом із врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, підтверджених належними та допустимими доказами.

На переконання суду, у розглядуваній справі відсутні підстави констатувати, що обвинувачений перебував у стані необхідної оборони, оскільки його дії не були своєчасними та необхідними, оскільки , як потерпіла та обвинувачений перебували на своїх земельних ділянках, відгороджених сіткою, мали можливість безперешкодно покинути територію конфлікту, жодних тілесних ушкоджень обвинуваченому чи його тещі ОСОБА_8 потерпілою не завдано. Оборона, яку застосував обвинувачений не відповідала суспільній небезпеці посягання та обстановці захисту.

Тобто, дії обвинуваченого - ОСОБА_6 , а саме: здійснення декількох пострілів із пневматичного пістолета в потерпілу; кількість самих пострілів; необхідність їх продовження після влучання та травматизації потерпілої; їх локалізація; саме знаряддя не свідчать про спрямованість на відвернення протиправних дій потерпілої, а спричиненні легкі тілесні ушкодження не заподіяно під час перебування у стані необхідної оборони.

Стосовно твердження сторони захисту щодо неналежності доказу, протоколу огляду місця події від 04.04.2020року, яким вилучено плевматичний пістолет, оскільки такі отриманні внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_6 особисто спростував такі твердження, повідомивши в судовому засіданні, що особисто, добровільно пішов на швидку та віддав працівникам поліції пневматичний пістолет.

Відносно закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 16.05.2023року в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування відмовлено.

Щодо повноважень прокурорів, які брали участь у даному кримінальному провадженні та позиції сторони захисту стосовного того, що прокурор, який погодив ОСОБА_6 підозру, а згодом затвердив обвинувальний акт відносно нього, не був уповноважений на вчинення таких процесуальних дій. Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 21.09.2023 року задоволено клопотання сторони захисту про тимчасовий доступ речей і документів. Згідно відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні, наданих Офісом Генерального прокурора такі твердженні є спростованими ( а.с.164-172, т.2)

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушеннями наслідків, а також те, що обвинувачений вину у вчиненні правопорушень не визнав, раніше не судимий (а.с.70, т.1), за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно (а.с.74, т.1), вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України. Пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, санкцією статті визначено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, згідно з ч. 2 ст. 12 КК України таке кримінальне правопорушення є проступком.

Як встановлено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, правовими підставами для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення цих строків, відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Виходячи з фактичних обставин, події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, які мали місце протягом 04 квітня 2020 року, відтак на час судового розгляду сплинув передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України двохрічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності з моменту вчинення кримінального правопорушення, перебіг строку давності не переривався та не зупинявся, що дає підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, однак, згода обвинуваченого на таке відсутня, оскільки останній повністю заперечила свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та просив його виправдати, що перешкоджає звільненню його від відповідальності.

Відтак, враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_7 подала заяву, згідно якої просить проводити подальші судові засідання без її участі. Цивільний позов підтримує і просить такий задовольнити в повному обсязі (а.с.61,т.2).

Зазначила, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 їй заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани нижньої щелепи, рани та садна на долонній поверхні правої кисті, в ділянці середньої фаланги 2-го пальця, садна на внутрішній поверхні в нижній третині правого передпліччя та рани на тильній поверхні лівої кисті між нігтьовою та середньою фалангами 3-го пальця. Звертає увагу суду на те, що після отриманих тілесних ушкоджень, завданих їй ОСОБА_6 , з 06 квітня 2020року по 15 квітня 2020 року перебувала на лікарняному. Однак, згодом у зв`язку із поганим самопочуттям вимушена продовжувати лікуватися і постійно звертатися до лікарів, що підтверджено записами у медичній книжці. Витрати на лікування становлять 1112,0 грн. Окрім цього, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я її було скеровано на МРТ-обстеження, вартість якого становить 1290,00 грн. Тобто, їй спричинено матеріальну шкоду на суму 2402,00 грн.

Окрім цього, зазначила, що їй спричинено моральну шкоду, яку оцінює у 20000гривень. Внаслідок порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, та в порушення стосунків з оточуючими, не може вирішувати побутові проблеми своєї сім`ї. Звертає увагу суду на те, що після трагедії вона веде закритий спосіб життя, рідно виходить з дому, у неї погіршився стан здоров`я, погано спить, стала знижена самооцінка. Постійно переслідує страх за життя і здоров`я своє ї сім`ї (а.с.33-36, т. 1) .

На підставі ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку суду, вимога потерпілої ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди до задоволення не підлягає з тих міркувань, що є передчасною, оскільки потерпілою не надано суду жодних доказів понесених нею витрат. Так, ОСОБА_7 подала реєстр чеків на закупівлю ліків на суму 1112 грн., виготовлений та підписаний нею власноруч. Однак, такі не можуть слугувати підтвердження щодо придбання потерпілою таких та необхідність у їх застосування, згідно призначень лікаря, відповідно до понесених травм.

Даний реєстр чеків не є належним та допустимим доказом понесених потерпілою витрат на лікування.

Що стосується МРТ обстеження, таке надане ОСОБА_7 скерування лікарем ОСОБА_11 без дати (а.с.37-39,т.1). Окрім цього, додано прайс щодо вартості МРТ обстеження, однак відсутні відомості щодо проходження ОСОБА_7 такого обстеження та підтвердження понесення витрат у зв`язку з цим.

Вимога потерпілої щодо моральних збитків підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що у ході вчинення кримінального правопорушенням ОСОБА_6

умисно здійснив декілька пострілів із пневматичного газобалонного пістолета. Внаслідок таких пострілів ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці нижньої щелепи зліва, рани та садна на долонній поверхні правої кисті, в ділянці середньої фаланги 2-го пальця, садна на внутрішній поверхні в нижній третині правого передпліччя та рани на тильній поверхні лівої кисті, між нігтьовою та середньою фалангами 3-го пальця.

Після цього, потерпіла втратила працездатність, потребував лікування, відчувала фізичний біль та страх.

Суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого спричинили потерпілій моральні страждання через фізичний біль, страх, інші переживання, незручності та зміну її життєвого укладу, пов`язані з тимчасовою втратою працездатності. Негативні наслідки, що настали у зв`язку з тривалим лікування, порушенням звичних життєвих умов, докладанням додаткових зусиль до нормалізації свого життя, необхідності в подальшому відновлювати стан здоров`я.

Пунктом 6.4 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди» (лист Міністерства юстиції від 13 травня 2004 року № 35-13/797) роз`яснено, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відтак, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи глибину душевних страждань, характер вчинених відповідачем протиправних дій, що призвели до заподіяння шкоди, вимоги розумності та справедливості, майновий стан обвинуваченого, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, розмір моральних збитків слід визначити 20 000грн.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_6 від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речові докази: три сферичні металеві кульки, поміщені в паперовий пакет та пневматичний пістолет, який поміщено в сейф-пакет конфіскувати відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України;

- флеш-накопичувач, наданий стороною захисту залишити при матеріалах кримінального провадження

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 20000 /двадцять тисяч/ грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1