Справа № 496/4357/22
Провадження № 1-о/496/4/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

заявника - ОСОБА_4

представника заявника - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року по справі №496/4357/22,

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , з урахуванням уточнень, в якій вона просить суд: скасувати вирок Біляївського районного суду Одеської області у справі №496/4357/22 (провадження №1-кп/496/300/23), яким ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватою та виправдати за ч.2 ст. 286 КК України за відсутністю в її діях складу зазначеного злочину на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України.

В обґрунтування заяви зазначено, що 03.04.2023 року вироком Біляївського районного суду Одеської області у справі №496/4357/22 (провадження №1-кп/496/300/23) ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 03.05.2023 року.

Вказаний вирок суду підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, у зв`язку із наступним. Відповідно до ч.1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути (ч.2 ст. 459 КПК України). Відповідно до обставин, встановлених судом, 27.09.2021 року ОСОБА_4 близько 10:30 год. у с. Яськи Одеського району Одеської області, керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 3110» р.н. НОМЕР_1 , виїжджаючи заднім ходом на проїзну частину вул. Центральна, з прилягаючої території до території 134 (церква), при цьому здійснюючи рух заднім ходом по пішохідному переходу, в порушення вимог пунктів ПДР України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1036 від 10.10.2001 року, а саме: 1.5, 2,3 «б», 10.10 вимоги дорожньої розмітки 1.14.1 «Зебра», не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, при виїзді заднім ходом на дорогу з прилягаючої території, при цьому здійснюючи рух заднім ходом по пішохідному переходу, не надала дорогу водію ОСОБА_7 , який керував мотоциклом марки «GEON PN-200» р.н. НОМЕР_2 та рухався праворуч від неї в бік с. Троїцьке, чим створила перешкоду руху останньому, що призвело до зіткнення задньою правою частиною автомобіля марки «ГАЗ 3110» р.н. НОМЕР_1 та передньої частини мотоциклу марки «GEON PN200» р.н. НОМЕР_2 . Відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України під час вирішення даної справи по суті, суд не досліджував докази стосовно фактичних обставин кримінального провадження, обмежившись допитом обвинуваченої, яка визнала свою вину, та вивченням даних, які характеризують її особу. Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. На момент постановлення згаданого судового рішення, існували обставини, які не були відомі суду і які самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.

Так, 24.04.2024 року під час підготовки до участі у цивільній справі №496/6988/23 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди (немайнової) шкоди, та шкоди завданої каліцтвом, внаслідок кримінального правопорушення, представником відповідача адвокатом ОСОБА_5 була знайдена в Єдиному державному реєстрі судових рішень електронна копія постанови Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року у справі №496/4902/22 (провадження №3/496/3576/22). Постановою від 02.12.2022 року у справі №496/4902/22 громадянин ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, що виражено у порушенні вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України під час керування мотоциклом Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого 27.09.2021 року о 10:30 год. в АДРЕСА_1 , відбулась дорожньо-транспортна пригода, у якій мотоцикл Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 , зіткнувся з автомобілем НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року у справі №496/4902/22 встановлено, що «з матеріалів справи беззаперечно вбачається, що ОСОБА_7 порушив правила дорожнього руху, його дії вірно кваліфіковані за ст.124 КУпАП. Винність ОСОБА_7 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №322634 від 19.09.2022 року, рапортом від 15.09.2022 року, копією витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.09.2021 року, копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.09.2021 року, копією схеми місця ДТП, фотоілюстрацією, копією висновка експерта №21-5117 судової автотехнічної експертизи від 16.12.2021 року, копією висновка експерта №21-5769 від 06.01.2022 року, копією результату токсикологічного дослідження№8331 від 28.09.2021 року, копією протоколу допиту потерпілого, копією висновка експерта №22-4018 судової автотехнічної експертизи від 05.09.2022 року, копією посвідчення водія ОСОБА_7 , копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією поліса № НОМЕР_4 від 07.04.2021 року». Крім того, висновком експерта №22-4018 судової автотехнічної експертизи, складеним 05.09.2022 року судовим експертом ОСОБА_8 , який працює на посаді старшого судового експерта лабораторії автотехнічних та транспортно-товарознавчих видів досліджень Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (ОНДІСЕ), долученим до справи №496/4902/22, встановлено: «порівнюючи значення видалення мотоциклу Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки Sв = 116,7 + 113,9 + 109,7 метра з значенням довжини його зупинного шляху S0 = 31, 7 метра, випливає, що значення видалення значно більше (більш ніж утричі) значення його зупинного шляху Sв ? S0. Результати проведеного порівняння в умовах даної події дають підставу для висновку про наявність у водія мотоциклу Geon PN-200 технічної можливості запобігти зіткненню, шляхом зниження швидкості руху аж до зупинки, без зміни напрямку руху та виїзду на зустрічну смугу, де трапилось зіткнення. Таким чином, в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій мотоциклу Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 , з технічної точки зору, мав технічну можливість запобігти події, шляхом виконання вимог п.п.12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, дії водія мотоциклу Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 , не відповідали вимогам п.п.12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку із подією (абз.1, 2, 3, 5 а.с.50)». Висновки: 2. Розглядаючи питання про належні дії водія мотоциклу Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 , в умовах даної дорожньої обстановці, насамперед слід відмітити, що з моменту коли він мав об`єктивну можливість виявити, що автомобіль ГАЗ, який був припаркований на прилеглої території справа за ходом його руху, почав рух заднім ходом та виїхав на смугу його руху, повинен був оцінити сформовану дорожню обстановку як небезпечну для руху та негайно вжити заходи до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. Подалі, при розвитку події, з моменту, коли автомобіль ГАЗ покинув смугу руху мотоцикла Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 , водію мотоциклу Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 , перед зміною напрямку руху та виїзді на зустрічну смугу, було необхідно переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України (а.с.50). 4. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій мотоциклу Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 , з технічної точки зору, мав технічну можливість запобігти події, шляхом виконання вимог п.п.12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України. 5. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, дії водія мотоциклу Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 , не відповідали вимогам п.п.12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку із подією».

З наведеного, сторона захисту вважає, що фактично у даному кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не доведено належними, допустимими та достовірними доказами вина ОСОБА_4 в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із наступними змінами): «у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків». Зокрема, постановою Верховного Суду від 24.09.2020 року у справі №372/2613/18 визначено, що у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен з водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. Постановою Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 632/313/16-к встановлено, що кримінальна відповідальність водія за ст. 286 КК виключається, якщо інший водій допустив порушення ПДР, яке перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а також якщо дорожня обстановка (наприклад, наявність відповідних дорожніх знаків) давала підстави водію розраховувати на додержання правил іншим водієм. Правовою позицією Верховного Суду в постанові від 24.09.2020 року по справі №372/2613/18 наголошено, що згідно з п.1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконають ці Правила. Обвинувачена ОСОБА_4 була вправі розраховувати, що водій мотоцикла ОСОБА_7 , виконує п.п. 12.3, 10.1 Правил дорожнього руху та уникніть даної пригоди при допустимій швидкості руху. За гарантіями встановленими ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Згідно з вимогами ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 284 цього Кодексу. Отже, на момент ухвалення вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року у справі №496/4357/22, суду та ОСОБА_4 не були відомі відомості про наявність постанови Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року у справі №496/4902/22, якою водія ОСОБА_7 , який керував мотоциклом Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у скоєнні 27.09.2021 року о 10:30 год. в АДРЕСА_1 , зіткнення з автомобілем ГАЗ 3110, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . Представник заявника вважає, що вказані нововиявлені обставини доводять неправильність вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року у справі №496/4357/22, який за таких нововиявлених обставинах належить переглянути згідно п.4 ч.2 ст. 459 КПК України. У зв`язку з викладеним, представник заявника звернулася до суду з вказаною заявою.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах потерпілого - ОСОБА_7 надала до суду письмові заперечення, в яких просила заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року по справі №496/4357/22 залишити без задоволення. В обґрунтування заперечень зазначила, що відповідно до обвинувального акту на досудовому розслідуванні приймав участь захисник підозрюваної - адвокат ОСОБА_9 (а.с. 11-12). Обставиною, що пом`якшує покарання на досудовому розслідуванні було щире каяття, тобто провину ОСОБА_4 визнавала, щиро каялась. Під час розгляду справи в суді відбулась заміна захисника, де під час розгляду справи приймав участь адвокат ОСОБА_10 . В судовому засіданні обвинувачена провину визнала, щиро розкаялась. Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченої та даними, що характеризують особу, обвинувачена разом з захисником наполягали на розгляді справи в спрощеному порядку, оскільки обвинувачена визнає свою провину повністю. Вирок набрав законної сили та засудженою були добровільно сплачені витрати за проведення експертиз.

Після подання до суду позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до ОСОБА_4 , з`явився третій захисник в цій справі - адвокат ОСОБА_5 , яка стверджує, що на момент ухвалення вироку 03.04.2023 року у справі 496/4357/22 суду та обвинуваченій не були відомі відомості про наявність постанови по справі 496/4902/22 відносно ОСОБА_7 . Ознайомившись з матеріалами справи, адвокат ОСОБА_5 звернула увагу, що обидва рішення приймались одним і тим же суддею. Однак, засуджена ОСОБА_4 точно приймала участь в судових засіданнях і знала про те, що перед початком судового розгляду під час з`ясування у сторін підстав для відводу складу суду, сторони заявили, що відводи відсутні.

Таким чином, про наявність постанови засудженій ОСОБА_4 та її двом захисникам було відомо з самого початку розгляду справи. Адвокат ОСОБА_6 вважає, що посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що про постанову вона дізналась ніби з Судової влади не заслуговують на увагу суду. Всі доводи заяви про перегляд вироку після спливу більше року зводяться до фактичного перегляду всієї справи, вирок по якій набрав законної сили. Факти, які зазначила захисник в якості нововиявлених обставин були відомі як на досудовому слідстві так і під час розгляду справи судом, а отже вирок, що набрав законної сили перегляду не підлягає, а доводи захисника зводяться до власного тлумачення рішення суду. Навіть, якщо б справа ще слухалась і рішення по ній не було, на висновку автотехнічної експертизи, де вихідними даними, зокрема є п.12. «Обставини ДТП: 27.09.2021 року автомобіль мари ГАЗ 3110 р.н. НОМЕР_5 , будучи припаркований, передньою частиною до церкви, на прилягаючій території, почав рух заднім ходом, не помітила мотоцикл.....». Аварійна ситуація - це ситуація, коли інші учасники дорожнього руху були вимушені різко змінити швидкість, напрямок руху чи вжити інших заходів для забезпечення власної безпеки чи безпеки інших громадян (ч.5 ст. 122 КУпАП). Тобто такими своїми діями ОСОБА_4 створила аварійну ситуацію, внаслідок якої водій ОСОБА_7 діяв в стані крайньої необхідності, де він для усунення небезпеки у вигляді ДТП з автомобілем ГАЗ, що загрожувала його транспорту та життю, змінив напрямок руху, виїхавши на зустрічну смугу, однак уникнути ДТП не вдалось. Прокурор Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_11 надала до суду письмові заперечення, в яких просила заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року по справі №496/4357/22 відносно ОСОБА_4 - залишити без задоволення. В обґрунтування заперечень зазначила, що установлено, що під час судового слідства обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, щиро розкаялася, тому справа розглядалася відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України. Так, законом передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку із тим, що ОСОБА_4 підтвердила суду добровільність своєї позиції та усвідомлення наслідків розгляду кримінального провадження у такому порядку, прокурор у судовому засіданні наголосив на недоцільності дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні та клопотав перед судом обмежитись лише допитом обвинуваченої та дослідженням документів, які характеризують її особу, тому судом застосовано спрощений порядок дослідження доказів. Однак більше ніж через рік захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про перегляд вироку Біляївського районного суду за нововиявленими обставинами. На думку заявника, підставою для перегляду вироку суду було не дослідження як доказу постанови Біляївського районного суду від 02.12.2022 року у справі №496/4902/22, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, що виражено у порушенні вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України під час керування мотоциклом, д.р.н. НОМЕР_6 , внаслідок чого 27.09.2021 року о 10:30 год в АДРЕСА_1 , відбулося ДТП, у якій мотоцикл зіткнувся з автомобілем ГАЗ 3110, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . Однак, згідно з ч.2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Тобто, нововиявленими обставинами є викладені у відповідній заяві юридичні факти, які знаходяться в безпосередньому зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі, спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у судовому рішенні, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявленими є такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі, чи не могли бути відомі на той час, суду та слідчим органам. Але заявником вказані вимоги закону не виконані. Зокрема, заява захисника ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить тих обставин, які б могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин. Доводи викладені в заяві зводяться до незгоди з вироком суду, що не є підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

В рішенні у справі «Брумареску проти Румунії» міжнародна судова установа (ЄСПЛ) наголошує, що юридична визначеність вимагає поваги до принципу «res judicata», тобто остаточності судового рішення. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. Кримінальне провадження за нововиявленими обставинами являє собою форму перегляду рішень судів, що набрали законної сили. За своїм змістом ця стадія кримінального процесу виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень у кримінальних справах. Цей вид провадження має резервне значення та використовується лише у випадку, якщо вичерпані всі інші допустимі засоби процесуально - правового захисту.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 подану заяву підтримала, просила задовольнити. При цьому просила звернути увагу на п.7 протоколу огляду місця події (арк. 3). Адвокат ОСОБА_5 стверджувала, що у вказаному пункті іншим кольором дописано слово «зебра». Дані зміни були внесені невідомо коли. До протоколу огляду місця події долучена схема ДТП, з зазначенням дорожньої розмітки, яка була на місці ДТП. В дорожній розмітці «зебри» на схемі немає. На арк. 11 висновку експерта транспортно-трасологічної експертизи від 06.01.2022 року немає розмітки «зебра». У протоколі проведення слідчого експерименту від 09.08.2022 року також немає розмітки «зебра». Станом на 10.08.2022 року в матеріалах немає жодних згадувань про «зебру» і вперше зазначено про те, що ОСОБА_4 порушила п.10.10. ПДР України і була «зебра» у постанові про доручення проведення судової інженерно-транспортної експертизи. Кримінальне провадження було розпочато за ч.1 ст. 286 КК України, про що наявні витяги з ЄРДР від жовтня місяця 2021 року та 30.10.2022 року. В матеріалах справи наявна постанова про зміну правової кваліфікації від 12.07.2022 року, де слідчий ОСОБА_12 зазначив, що згідно висновку експерта від 05.01.2022 року, у ОСОБА_7 наявні тілесні ушкодження, які віднесені до категорії тяжких. Тобто наявні суперечності між тим, що зазначено в обвинувальному акті та тим, що є в матеріалах кримінального провадження. Крім того, адвокат ОСОБА_5 зазначила, що в матеріалах кримінального провадження немає жодних згадувань про те, що ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності. У п.4 висновку експерта судової автотехнічної експертизи вказано, що в даній дорожній обстановці водій мотоцикла мав технічну можливість запобігти події та у п.5 висновку вказано, що з технічної точки зору дії водія мотоциклу знаходяться у причинному зв`язку з подією. Зіткнення двох транспортних засобів для водія мотоцикла відбулося на зустрічній для нього смузі руху. Тобто, саме своїми діями водій заподіяв тяжкі тілесні ушкодження. З яких причин водій мотоциклу виїхав на зустрічну смугу незрозуміло. Адвокат ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, постанова не була оскаржена в апеляційному порядку. Адвокат ОСОБА_5 вважає, що у справі наявні підстави для скасування вироку від 03.04.2023 року відносно ОСОБА_4

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала адвоката ОСОБА_5 та пояснила, що під час досудового розслідування її адвокатом був адвокат ОСОБА_9 , між ними був підписаний договір. На запитання головуючого судді ОСОБА_1 : чи були зауваження на підготовчому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження, зокрема, чи поставало питання про повернення обвинувального акту прокурору або закриття кримінального провадження, ОСОБА_4 відповіла - ні, зауважень не було. ОСОБА_4 пояснила, що адвокат ОСОБА_9 не мав змоги в подальшому приймати участь в судових засіданнях, тому вона заключила договір з адвокатом ОСОБА_10 .

Прокурор Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що всі зазначені обставини могли би бути взяті до уваги, у разі встановлення відповідного повного порядку дослідження доказів при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції. Захисником не зазначено жодної нововиявленої обставини, яка передбачена ст. 459 КПК України. Протокол огляду місця події було складено до початку досудового розслідування. Всі матеріали, на які посилається захисник, були наявні в матеріалах кримінального провадження і вибір вказаної процесуальної поведінки щодо судового розгляду сторони захисту був свідомим.

Представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала щодо доводів захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 . При цьому пояснила, що ОСОБА_4 порушено не тільки п.10.10. ПДР України, а й п. 10.9. ПДР України, який передбачає, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Як наслідок, захиснику ОСОБА_5 треба звернути увагу на другий пункт висновку №22-4018 судової автотехнічної експертизи від 05.09.2022 року. Адвокат ОСОБА_6 вважає, що ОСОБА_7 заперечував з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки трапилась аварійна ситуація. Все зводиться до того, що вже третій адвокат ОСОБА_4 намагається знову розглянути кримінальне провадження. На досудовому розслідуванні приймав участь адвокат ОСОБА_9 , який повністю вів справу. Жодних заперечень по матеріалам кримінального провадження не було. Потім приймав участь адвокат ОСОБА_10 , який ознайомився з матеріалами кримінального провадження і здійснював захист ОСОБА_4 . Кримінальне провадження вже закінчено, жодних нововиявлених обставин адвокат ОСОБА_5 у заяві не зазначила. Адвокат ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні заяви і залишити вирок, який набрав законної сили більше 1 року тому, без змін.

Вивчивши заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року по справі № 496/4357/20 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 03.05.2023 року.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_4 27.09.2021 року, близько 10:30 год., у с. Яськи Одеського району Одеської області, керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 3110» р.н. НОМЕР_1 , виїжджаючи заднім ходом на проїзну частину вул. Центральна, з прилягаючої території до території 134 (церква), при цьому здійснюючи рух заднім ходом по пішохідному переходу, в порушення вимог пунктів ПДР України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1036 від 10.10.2001 року, а саме: 1.5, 2.3 «б», 10.10, вимоги дорожньої розмітки 1.14.1 «Зебра», не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, при виїзді заднім ходом на дорогу з прилягаючої території, при цьому здійснюючи рух заднім ходом по пішохідному переходу, не надала дорогу водію ОСОБА_7 , який керував мотоциклом марки «GEON PN-200» р.н. НОМЕР_2 та рухався праворуч від неї в бік с. Троїцьке, чим створила перешкоду руху останньому, що призвело до зіткнення задньою правою частиною автомобіля марки «ГАЗ 3110» р.н. НОМЕР_1 та передньої частини мотоциклу марки «GEON PN-200» р.н. НОМЕР_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_7 отримав тяжке тілесне ушкодження.

Під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України, визнала повністю, обставини правопорушення, які викладені в обвинувальному акті підтвердила, кваліфікацію своїх дій не оспорювала, з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження її провини була згодна, у вчиненому щиро каялася.

Враховуючи визнання ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення нею фактичних обставин справи, суд, за згодою обвинуваченої, її захисника та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченої; інші обставини, які характеризують особу обвинуваченої, визнав їх доказаними в судовому засіданні і вважав за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням даних, які характеризують її особу.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року по справі №496/4902/22 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначення покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Постанова набрала законної сили 13.12.2022 року.

Постановою суду встановлено, що 27.09.2021 року о 10:30 год. в АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_7 керував мотоциклом Geon PN-200, державний номерний знак НОМЕР_7 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем ГАЗ 3110, державний номерний знак НОМЕР_1 , який під час маневрування виїхав з узбіччя заднім ходом на проїзджу частину. Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути (ч.ч.1,2 ст. 459 КПК України).

З аналізу наведених вимог законодавства вбачається, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили, або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх: - невідомість суду та особі, яка звертається із заявою, з причин, від них незалежних; - істотне значення для провадження; - наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; - неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з невідомістю суду; - відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.

Тобто необхідна наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Частиною 1 ст. 460 КПК України передбачено, що учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються, в тому числі обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в ухвалі від 09.11.2020 року (справа №2-80/2001) вказала, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

Окрім того, Верховний Суд в постанові від 21.01.2020 року (справа №315/793/16-к) зазначив, що обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч.2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постанові Об`єднаної палати від 04.11.2019 року у справі № 496/4533/17 (провадження № 51-9834кмо18), перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. Предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в ухвалі від 18.05.2020 року (провадження №51-2290ск20) зазначив, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним. Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Процедура скасування остаточного рішення передбачає виникнення суттєвих для справи обставин, які раніше не були відомі. Особа, яка порушує питання про скасування, має довести, що не було можливості надати зазначені докази на остаточному розгляді і що вони є суттєвими.

У постанові від 24.09.2020 року по справі №372/2613/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду дійшов висновку, що у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

В обґрунтування поданої заяви, адвокат ОСОБА_5 посилається на п.4 ч.2 ст. 459 КПК України та зазначає, що нововиявленою обставиною в рамках даного кримінального провадження є те, що на момент ухвалення вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року у справі №496/4357/22, суду та ОСОБА_4 не було відомо про наявність постанови Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року у справі №496/4902/22, якою водія ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, представник заявника як на підставу для перегляду вироку суду за нововиявленим обставинами посилається на висновок експерта №22-4018 судової автотехнічної експертизи від 05.09.2022 року.

Разом з тим, суд вважає, що вказані обставини не є нововиявленими обставинами для перегляду вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року, з огляду на наступне.

Зі змісту вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року по справі №496/4357/22 слідує, що розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 здійснювався в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням даних, які характеризують її особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено.

Так, допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України, визнала повністю, обставини правопорушення, які викладені в обвинувальному акті підтвердила, кваліфікацію своїх дій не оспорювала, з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження її провини була згодна, у вчиненому щиро каялася.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 була забезпечена захистом та її інтереси на досудовому розслідуванні представляв адвокат ОСОБА_9 , а на стадії судового розгляду - адвокат ОСОБА_10 , з якими ОСОБА_4 самостійно укладала договори про надання правової допомоги.

В матеріалах кримінального провадження №0000799, які були надані прокурором для огляду у судовому засіданні, на підстави ухвали суду від 10.09.2024 року, наявний протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 20.09.2022 року, з якого вбачається, що з матеріалами кримінального провадження ознайомлені, копії отримали - адвокат ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , доповнення та зауваження від останніх - відсутні.

Поряд з цим суд зауважує, що оскільки розгляд кримінального провадження здійснювався в порядку ч.3 ст. 349 КК України, у зв`язку з визнанням ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, неоспорення нею обставин справи, судом не досліджувалися докази сторони обвинувачення стосовно фактичних обставин кримінального провадження.

У вироку суду зазначено, що перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування. Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Отже, наявність постанови Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року у справі №496/4902/22 про визнання іншого водія - ОСОБА_7 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за фактом скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди не є нововиявленою обставиною, оскільки під час розгляду кримінального провадження судом докази не досліджувалися.

Разом з тим, суд враховує ту обставину, що на стадії судового розгляду ОСОБА_4 визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у повному обсязі.

При цьому, суд наголошує, що у судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердила ті обставини, що на стадії підготовчого судового засідання в суді першої інстанції не поставало питання щодо наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору, закриття кримінального провадження, тощо.

Окрім іншого, зі змісту постанови Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року по справі №496/4902/22 вбачається, що ОСОБА_7 порушив вимоги п.10.1. ПДР України, а з вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року по справі №496/4357/22 слідує, що ОСОБА_4 порушила п.п.1.5., 2.3. «б», 10.10. ПДР України.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 06.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) зазначає, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Постанова Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року у справі №496/4902/22 про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не могла вплинути на прийняте рішення у рамках даного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки кожний з водіїв порушив Правила дорожнього руху України, що і стало підставою для притягнення їх до відповідальності за таке порушення.

При цьому, оскільки наслідки порушення ОСОБА_4 п.п. 1.5., 2.3. «б», 10.10. ПДР України призвели до настання тяжких тілесних ушкоджень для іншого учасника ДТП - ОСОБА_7 , відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.2 ст. 286 КК України.

Так як в діях водія ОСОБА_7 були наявні лише ознаки адміністративного правопорушення, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Крім того, наявність посилання в постанові Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року по справі №496/4902/22 на постанову про закриття кримінального провадження не свідчить про те, що кримінальне провадження було закрито відносно ОСОБА_4 .

Слід також зазначити, що перегляд вироку у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в кримінальному судочинстві. На відміну від перегляду вироку в порядку апеляційного або касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати ту або іншу істотну обставину, яка могла би суттєво вплинути на ухвалення вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Натомість, суду не надано жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, зокрема, тих, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.

Викладені у заяві обставини не можуть бути визнані нововиявленими у розумінні ст. 459 КПК України, оскільки жодна з них не передбачена п.1-4 ч.2 ст.459 КПК України.

При цьому суд зауважує, що особа, яка порушує питання про скасування, має довести, що не було можливості надати зазначені докази на остаточному розгляді і що вони є суттєвими.

Суд констатує, що обставини, на які посилалася адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні могли бути оцінені судом при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, проте за змістом ч.2 ст. 459 КПК України зазначені обставини не належать до нововиявлених.

Відповідно до ч.1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Окрім іншого, зауваження адвоката ОСОБА_5 про різницю зазначення прізвища ОСОБА_7 на англійській мові у посвідці на постійне проживання № НОМЕР_8 від 22.07.2019 року та у посвідченні водія серії НОМЕР_9 від 21.02.2006 року, жодним чином не впливає на винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та не є підставою для перегляду вироку.

Суд вважає, що у поданій заяві не наведено доводів, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законний та обґрунтований вирок. Постановлений вирок суду відносно ОСОБА_4 від 03.04.2023 року є належно вмотивованим та обґрунтованим, його зміст відповідає вимогам ст. 374 КПК України, у ньому наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, яким він керувався під час постановлення вироку.

Обставини, про які сторона знала або мала знати на момент постановлення рішення, але з тих чи інших причин не представила суду, не можуть вважатися нововиявленими. Також не можуть вважатися підставами для перегляду за нововиявленими обставинами докази, які були доступні стороні і які вона мала можливість представити при сумлінному використанні своїх процесуальних можливостей.

Перегляд за нововиявленими обставинами не може використовуватися як прихована апеляція, тобто для повторного розгляду справи і отримання нової оцінки її обставин. Таке використання екстраординарної процедури суперечить принципу сталості судового рішення (res judicata).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2022 року по справі №791/1/18.

Також суд відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами звертає увагу на таке. Згідно п.93 Рішення Другої секції Європейського суду з прав людини по справі «Салов проти України» (Заява № 65518/01) від 06.09.2005 року, право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 § 1 Конвенції, передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (рішення у справі Brumrescu, § 61) . Відповідно до цього принципу жодна з сторін не може клопотати про перегляд остаточного і обов`язкового рішення переважно для того, щоб заслухати справу знову та домогтися нового рішення у справі. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду рішень мають застосовуватися з метою виправлення судових помилок, а не для нового розгляду справи по суті. Перегляд не має розумітися як удавана апеляція, і сама лише можливість існування двох поглядів на питання не є підставою для дослідження перегляду справи. Відступ від цього принципу дозволяється, коли це зумовлено обставинами суттєвого та непереборного характеру («Рябих проти Росії», заява № 52854/99, § 52, ECHR 2003-IX) .

З-поміж іншого, суд вважає, що зміст поданої заяви адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року фактично зводиться до невизнання останньою вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, натомість не містить доводів, які є підставою для скасування вироку суду.

Разом з тим, суд розцінює таку заяву як намагання ОСОБА_4 уникнути відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вирок суду до моменту підготовки відзиву на позов в рамках цивільної справи, не викликав жодного сумніву у його правильності та обставини, викладені у вироку суду, ніким не оспорювались.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Частиною 1 ст. 467 КПК України передбачено, що суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення.

Враховуючи викладене, заява представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року задоволенню не підлягає за вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст. 369-372, 395, 459, 460, 461, 462 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2023 року по справі №496/4357/22 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 24.10.2024 року.

Суддя ОСОБА_1