ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2670/24
Провадження №1-кс/477/1121/24
УХВАЛА

про арешт майна

23 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши внесене в кримінальному провадженні №0000110 від 17 жовтня 2024 року клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2024 року, прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку звернулася до слідчого судді в межах кримінального провадження №0000110 від 17 жовтня 2024 року із клопотанням про накладення арешту на майно: транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; маску та трубку для плавання, рушницю для підводного полювання «Pelengas», 1 пару ласт для плавання, садок для риби та річковий рак у кількості 81 екземплярів, що було вилучене дізнавачем сектору дізнання ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 під час огляду місця події від 17 жовтня 2024 року в період часу з 00.50 години по 01.55 годину на березі річки Інгул неподалік смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що 17 жовтня 2024 року до ВП №4 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від водної поліції те, що цього ж дня о 00.13 годині, на березі річки Інгул неподалік смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснював вилов водних біоресурсів.

За даним фактом 17 жовтня 2024 року сектором дізнання ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області внесено відомості до ЄДРДР за №0000110 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 249 КК України.

17 жовтня 2024 року в період часу з 00.50 години по 01.55 годину дізнавачем сектору дізнання ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 проведено огляд місця події в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; маску та трубку для плавання, рушницю для підводного полювання «Pelengas», 1 пару ласт для плавання, садок для риби та річковий рак у кількості 81 екземплярів. Крім того на місці події було виявлено ОСОБА_5 , який пояснив, що прибув на берег річки для вилову риби, однак риби він не виловив, а виявлені 81 екземпляр річкових раків йому не належить.

Огляд проводився як невідкладний захід з метою виявлення ознак кримінального правопорушення та запобігання подальшого знищення речових доказів, які були виявлені під час огляду.

Враховуючи, що вилучене майно під час огляду місця події від 17 жовтня 2024 року є предметом та знаряддям злочину та може зберігати сліди вчиненого злочину, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального правопорушення, є об`єктом кримінально протиправних дій, тобто містять ознаки речового доказу, прокурор звернувся з вказаним клопотання про накладення арешту.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явилася, подавши при зверненні до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

ОСОБА_5 , як володілець вилученого майна, в судове засідання не з`явився.

У зв`язку неявкою учасників, фіксування судового засідання аудіо та відео технічними пристроями запису не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП №4 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000110 від 17 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 249 КК України.

Дізнавачем сектору дізнання ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 17 жовтня 2024 року в період часу з 00.50 години по 01.55 годину в присутності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості на березі річки Інгул, неподалік смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області, в ході якого виявлено ОСОБА_5 та засоби для вилову водних біоресурсів. А аткож річкові раки у кількості 81 екземплярів.

В подальшому дізнавачем вилучено транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; маску та трубку для плавання, рушницю для підводного полювання «Pelengas», 1 пару ласт для плавання, садок для риби та річковий рак у кількості 81 екземплярів.

Допитаний за вказаним фактом ОСОБА_5 пояснив, що 17 жовтня 2024 року у вечірній час прибув на берег річки для вилову риби, однак риби він не виловив, а виявлені 81 екземпляр річкових раків йому не належить.

Постановою дізнавача СД ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 17 жовтня 2024 року, вилучене цього ж дня майно визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000110 від 17 жовтня 2024 року.

Вважаючи, що вилучені під час огляду речі мають ознаки речового доказу, прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Так, у відповідності до положень частини першої, другої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини другої статті 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання, прокурор ОСОБА_3 , звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням посилається на те, що вилучені речі мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки є доказами злочинної діяльності, а тому відповідно до статті 170 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, існують правові підстави для арешту вилученого майна.

Частина перша статті 249 КК України встановлює відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Надані прокурором дані, дають достатні підстави для того, щоб вважати, що кримінальне правопорушення могло бути вчинено. При цьому, факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчий суддя погоджується, що вилучені в ході огляду місця події 17 жовтня 2024 року маска та трубка для плавання, рушниця для підводного полювання «Pelengas», 1 пара ласт для плавання, садок для риби та річковий рак у кількості 81 екземплярів можутьбути безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, при цьому вказані речі дійсно можуть бути речовими доказами незаконного зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду, зокрема, з ними можуть проводитися певні експертизи, та дані докази відповідають критеріям, визначеним в статті 98 КПК України, як предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, предметом та знаряддям вчинення злочину, а тому мають бути арештовані для їх збереження в якості речового доказу, що саме на цій початковій стадії є необхідним для з`ясування всіх обставин справи, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на майно перш за все націлене не на позбавлення власника його майна, а виключно на те, тільки щоб тимчасово припинити його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном до прийняття відповідного рішення для того, щоб знову надати в повноправне користування вилучене майно після закінчення відповідних розслідувань.

Тому цей захід слід розцінювати як тимчасовий і такий, що відповідає необхідності збереження речових доказів, які ймовірно містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, що завдають шкоду суспільству, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості.

Таким чином у цій частині клопотання, загальний інтерес виправдовує втручання, яке не можна розглядати як невідповідне переслідуваній меті.

Що стосується доводів клопотання прокурора в частині накладення арешту також на транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то слід зазначити наступне.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен врахувати, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказані дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Разом із цим, клопотання прокурора, попри посилання на визнання транспортного засобу речовим доказом, таких відомостей не містить. Зокрема прокурором не обґрунтовано, що потреби досудового розслідування у цьому випадку виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника транспортного засобу, (який між тим не є учасником кримінального провадження), а також можливість виконання завдання в кримінальному провадженні, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням (наприклад виконання слідчих дій, чи проведення експертизи) та можливість використання вилученого автомобіля, як доказів у кримінальному провадженні.

За матеріалами клопотання вбачається, що транспортний засіб хоча і визнано речовими доказом у кримінальному провадженні, проте такий не використовувався безпосередньо для вилову водних біоресурсів, а тому не міг зберегти на собі сліди злочину.

Як зазначено в постанові ККС ВС, у справі № 748/1457/19 (провадження № 51-6503км19) оскільки автомобіль не був знаряддям вчинення злочину, та не використовувався для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого статтею 249 КК України, тому в цьому випадку спеціальній конфіскації не підлягає.

З огляду на викладене, клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучений під час огляду місця події транспортний засіб, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 175, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене дізнавачем сектору дізнання ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 під час огляду місця події 17 жовтня 2024 року в період часу з 00.50 години по 01.55 годину на березі річки Інгул неподалік смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно, а саме: маску та трубку для плавання, рушницю для підводного полювання «Pelengas», 1 пару ласт для плавання, садок для риби та річковий рак у кількості 81 екземплярів, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження цим майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали для виконання направити прокурору та власнику вилученого майна - для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з часу її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6