ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

психолога ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження № 0000174 внесеного до ЄРДР 31.10.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000174 від 31.10.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 2 ст. 113 КК України, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , 26.10.2024, близько 04 години 30 хвилин, перебуваючи по АДРЕСА_1 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаючи та усвідомлюючи, що АТ «Укрпошта» (), 100 відсотків акцій якого належать державі, у відповідності до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 р. № 83, має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а також те, що, у відповідності до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2024 р. № 1147), відділення поштового зв`язку та їх працівники, крім іншого, залучені до діяльності по здійсненню та проведенню підрозділами ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізаційних заходів, зокрема вручення повісток із позначкою «Повістка ТЦК», що в умовах дії правового режиму воєнного стану має важливе оборонне значення, вчинив, з метою ослаблення держави, підпал адміністративної будівлі відділення поштового зв`язку 24531 АТ «Укрпошта» ( АДРЕСА_1 ) із застосуванням запальної суміші, спрямований на зруйнування або пошкодження зазначеного об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 , у жовтні 2024 року, але не пізніше 25.10.2024, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, дізнався від свого знайомого ОСОБА_10 про те, що останній використовуючи аккаунт у додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», у одній з численних спільнот, віднайшов оголошення про пропозицію роботи, у зв`язку з чим розпочав листування із невстановленою особою, яка, в свою чергу, запропонувала ОСОБА_10 виконувати завдання, що полягали у здійсненні підпалів на всій території України, а саме підпалів приміщень ІНФОРМАЦІЯ_2 , поліції, ДСНС, поштових відділень АТ «Укрпошта» та ТОВ «Нова Пошта». Також ОСОБА_4 дізнався від ОСОБА_10 про те, що останній погодився виконати завдання зазначеного вище характеру та повідомив ОСОБА_4 , що має намір здійснити підпал відділення АТ «Укрпошта» у с. Дзигівка Ямпільської ОТГ Вінницької області у ніч з 25.10.2024 на 26.10.2024, залучивши при цьому ще одного їх спільного знайомого мешканця Ямпільської ОТГ Вінницької області ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був обізнаний із характером поставленого ОСОБА_10 завдання та попередньо надав ОСОБА_10 свою згоду на спільну участь у вказаній протиправній діяльності. Крім того, ОСОБА_10 зазначив, що в разі успішного виконання описаного вище завдання, він, ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , за умови участі останнього у вчиненні злочину, отримають грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США, на що ОСОБА_4 надав свою попередню згоду та погодився прийняти участь у виконанні завдання, поставленого ОСОБА_10 невстановленою особою.

Далі, ОСОБА_4 , надавши свою згоду ОСОБА_10 на виконання завдання, спрямованого на підпал відділення АТ «Укрпошта» у с. Дзигівка Ямпільської ОТГ Вінницької області за грошову винагороду, діючи спільно із останнім та ОСОБА_11 , почали підготовку до вчинення ними вказаного вище злочину, зустрівшись 25.10.2024 за місцем проживання ОСОБА_10 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , та обговорили попередній план і етапи виконання свого злочинного замислу.

Так, ОСОБА_4 , погодившись на пропозицію ОСОБА_10 здійснити протиправну діяльність у відповідності до поставленого завдання невстановленої особи, переслідуючи корисливі мотиви, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_10 заздалегідь приготували пластикову пляшку об`ємом 2 л для подальшого поміщення у неї паливно-мастильних матеріалів, імпровізований гніт у вигляді фрагменту футболки зеленого кольору та запальничку чорного кольору для здійснення підпалу запальної суміші. Крім того, в рамках підготовки до вчинення злочину, ОСОБА_10 , близько 23 години 30 хвилин 25.10.2024, з метою організації доставки всіх учасників протиправної діяльності на місце вчинення майбутнього злочину, зателефонував своєму знайомому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який здійснює діяльність з надання послуг таксі, та попросив останнього близько 03 години 00 хвилин 26.10.2024 доставити його, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 з місця свого проживання у АДРЕСА_1 , а також висловив прохання взяти із собою моторну оливу в обсязі 1 л, не повідомляючи при цьому ОСОБА_12 мету їх поїздки та причини потреби у моторній оливі, на що отримав згоду ОСОБА_12 .

Далі, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , близько 03 години 00 хвилин 26.10.2024, на транспортному засобі марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , коричневого кольору, що належить знайомому ОСОБА_10 - громадянину ОСОБА_12 та під керуванням останнього, прослідували від місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , до АДРЕСА_1 , під час чого, на прохання ОСОБА_10 здійснили зупинку на АЗС «Манго», де ОСОБА_4 та ОСОБА_10 придбали паливно-мастильні матеріали у вигляді бензину марки А95 в обсязі 2 л, якими заповнили заздалегідь підготовлену ОСОБА_10 пластикову пляшку.

Приблизно о 03 годині 30 хвилин 26.10.2024, прибувши в район розташування ринкової площі у с. Дзигівка Могилів-Подільського району Вінницької області, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вийшли з транспортного засобу ОСОБА_12 та, отримавши від останнього пластикову пляшку із моторною оливою в обсязі 1 л, попрямували в напрямку центру вказаного вище населеного пункту. ОСОБА_12 при цьому на своєму транспортному засобі повернувся за місцем свого проживання.

Прибувши до місця вчинення злочину - адміністративної будівлі відділення поштового зв`язку 24531 АТ «Укрпошта», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , для безпосереднього виконання свого злочинного задуму, спрямованого на ослаблення держави в умовах воєнного стану, діючи спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , змішали заздалегідь придбані паливно-мастильні матеріали у вигляді бензину марки А95 та отриману від ОСОБА_12 моторну оливу для поліпшення термічних якостей виготовленої ним запальної суміші, а також дістали заздалегідь підготовлені імпровізований гніт у вигляді фрагменту футболки зеленого кольору та запальничку чорного кольору для здійснення підпалу запальної суміші.

Далі, з метою доведення свого злочинного задуму до кінця, ОСОБА_4 , близько 04 години 50 хвилин 26.10.2024, перебуваючи біля адміністративної будівлі відділення поштового зв`язку 24531 АТ «Укрпошта» (Вінницька область, Могилів-Подільський район, Ямпільська ОТГ, с. Дзигівка, вул. Центральна, буд. 56), з метою пошкодження та знищення вказаної будівлі, діючи спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, що могли б виявити їх протиправну діяльність, за вказівкою ОСОБА_10 , який здійснював відеофіксацію їхньої спільної протиправної діяльності на власний мобільний телефон, здійснив розбиття скляного вікна, розташованого ліворуч від входу до приміщення вказаної вище будівлі, після чого ОСОБА_11 вилив на підвіконня із внутрішнього боку приміщення відділення поштового зв`язку виготовлену ОСОБА_10 запальну суміш та із використанням наданої ОСОБА_10 запальнички підпалив імпровізований гніт з фрагменту футболки зеленого кольору, кинувши його всередину приміщення, де попередньо розлита ним же запальна суміш здійснила загоряння та викликала пожежу у вказаному вище відділенні поштового зв`язку.

Після вчинення описаних вище дій, спрямованих на підпал, пошкодження та знищення адміністративної будівлі відділення поштового зв`язку 24531 АТ «Укрпошта», а також завершення відеофіксації своїх злочинних дій, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покинули місце вчинення кримінального правопорушення в напрямку перехрестя автомобільних доріг, що з`єднують між собою населені пункти Писарівка та Дзигівка Могилів-Подільського району Вінницької області, де їх за попереднім проханням ОСОБА_10 зустрів ОСОБА_12 та на власному транспортному засобі марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , доставив до місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок зазначених протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , 26.10.2024, близько 04 години 50 хвилин, сталося займання запальної суміші в приміщенні адміністративної будівлі відділення поштового зв`язку 24531 АТ «Укрпошта» (Вінницька область, Могилів-Подільський район, Ямпільська ОТГ, с. Дзигівка, вул. Центральна, буд. 56), наслідки якого були локалізовані силами ГУ ДСНС у Вінницькій області о 09 годині 13 хвилин 26.10.2024.

В подальшому, ОСОБА_10 , переслідуючи корисливі мотиви, маючи на меті одержати заздалегідь обіцяну йому грошову винагороду за вчинений спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_11 злочин, повідомив невстановленій особі про виконання поставленого нею завдання шляхом особистого листування у зазначеному додатку та надсилання відеофайлу із зафіксованими на ньому діями ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 щодо вчинення підпалу, пошкодження та знищення адміністративної будівлі відділення поштового зв`язку 24531 АТ «Укрпошта» (Вінницька область, Могилів-Подільський район, Ямпільська ОТГ, с. Дзигівка, вул. Центральна, буд. 56). За свою протиправну діяльність ОСОБА_4 28.10.2024 отримав від невстановленої особи грошову винагороду, точна сума якої досудовим розслідуванням на даний час не встановлена.

В якості кінцевого результату протиправної діяльності ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вигляді вчинення підпалів, зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, а також з метою досягнення кінцевої мети такої злочинної діяльності, спрямованої на ослаблення держави в умовах воєнного стану, 11.11.2024, у Telegram-каналі спільноти в месенджері «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), невстановленими особами опубліковано відеоролик із зафіксованими на ньому описаними вище злочинними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 та прикріпленим до відеоролику дописом із наступним текстом: «Винницкая область ??. Дозор (D) продолжает публиковать результаты работы. На сей раз уничтожено здание почты в с. Дзыговка Винницкой области. Власть, которая содержит с таком состоянии почту один из ключевых элементов логистики страны не должна жить больше ни дня. Однажды мир вернется, а люди пойдут на обновленные отделения уже за хорошими новостями и посылками. Победа близко.».

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинених в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

25 листопада 2024 року ОСОБА_4 затриманий в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та 25 листопада 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 26.10.2024 за результатами проведення якого були вилучені знаряддя вчинення злочину (компоненти для запальної суміші, а саме пластикову пляшку, фрагмент тканини, пожежне сміття, тощо);

протоколами оглядів за місцями проживання ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , в ході яких виявлено, вилучено та оглянуто мобільні пристрої вказаних осіб із листуванням, що підтверджує їх причетність до вчинення злочину, знаряддя вчинення злочину (пластикова пляшка із залишками паливно-мастильними матеріалами, запальнички, фрагменти тканини тощо) а також одяг, що був на них в момент вчинення злочину;

протоколами оглядів мобільних пристроїв ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , в ході яких встановлено листуванням, що підтверджує їх причетність до вчинення злочину;

протоколом огляду спільноти у застосунку «Телеграм», в якому зафіксовано відео із фіксацією злочинних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , спрямованих на зруйнування або пошкодження приміщення відділення АТ «Укрпошта» в с. Дзигівка Могилів-Подільського району Вінницької області;

протоколом затримання ОСОБА_4 від 25.11.2024;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 26.11.2024 про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, мотиви його вчинення;

іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З огляду на викладене, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, який становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування.

Крім того, слід врахувати те, що підозрюваний, враховуючи спосіб вчинення злочину, та можливість вербування представниками спецслужб рф для вчинення диверсійних дій на території України, які в свою чергу на даний час можуть вчинити дії, направлені на його викрадення, вивезення за межі України, переміщення, приховування тощо, неповнолітність підозрюваного, що дозволяє останньому безперешкодно покинути територію України в умовах дії воєнного стану, законні джерела доходів у нього відсутні, знаючи про те, що на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією країни-агресора та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, що унеможливить його розшук, створює ризик переховування від суду останнього на цих територіях, та що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, може продовжувати здійснювати дії, направлені на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності, недоторканості та інформаційній безпеці України, оскільки агресивна війна рф проти України продовжується і на даний час, також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог пункту 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім цього, ч. 6 ст.176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109114-1, 258258-3, 260, 261, 437442 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 15 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193 ПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, чинити тиск на свідків, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний, його захисники, законний представник та психолог в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до статті 184 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно містити: короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що ризики визначені у ст. 177 КПК України виправдовують необхідність тримання підозрюваного під вартою.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання та матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи наведене у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні та переховуватися від органів досудового розслідування. Разом із тим, слідчий та прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що заявлені ризики виправдовують необхідність застосування виняткового запобіжного заходу.

Крім того, прокурором в судовому засіданні необгрунтовано неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, а також інших обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є особливо тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, є неповнолітнім, навчається, раніше не судимий, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем навчання. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 жодним чином не переховувався від органів досудового розслідування, а навпаки всіляко сприяє слідству у встановленні істини по справі надаючи зізнавальні показання щодо обставин кримінального правопорушення.

З обставин, наведених в клопотанні органу досудового розслідування слідує, і зазначене встановлено в ході судового розгляду, що ризики не виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини справи встановлені в судовому засіданні, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому злочину, його неповнолітній вік, пояснення законного представника матері підозрюваного в судовому засіданні, щодо негативного ставлення сім`ї, родини до інкримінованого підозрюваному злочину та забезпечення повного контролю сім`ї за повсякденним життям підозрюваного у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, а тому, встановленні в судовому засіданні міцні соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_4 надають слідчому судді підстави дійти висновку про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи № 11 від 09.04.1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Відповідно до Кодексу «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура» (ст.2 КПК); «під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом» (ч.1 ст.12 КПК).

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 19 червня 2024 року № 7-р(II)/2024, у справі № 3-111/2023(207/23, 315/23), виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважає, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

За ч.2 ст.29 Конституції України в сув`язі з приписами статей 3, 8, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України унормування законом підстав та порядку застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати передусім принципам правовладдя, домірності, презумпції невинуватості, забезпечувати особі належний судовий захист від свавілля, а застосування цього запобіжного заходу має бути засноване не лише на тяжкості злочину, в якому підозрюють або обвинувачують особу, а й на наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину особою, ризиків у зв`язку з неналежною процесуальною поведінкою такої особи для здійснення кримінального провадження та захисту відповідних публічних інтересів, що гарантуватиме тримання під вартою лише на підставі вмотивованого рішення суду. Засадничий судовий захист особи від свавілля під час позбавлення її свободи не може бути обмежений за жодних обставин, навіть в умовах воєнного стану. Відповідно до приписів ч.2 ст.64 Конституції України в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені конституційні права на свободу та особисту недоторканність (стаття 29), на судовий захист (стаття 55), а також презумпція невинуватості (стаття 62). Конституційний Суд України, перевіривши ч.6 ст.176 КПК на відповідність вимозі домірності, звернув увагу, що під час обмеження права на свободу та особисту недоторканність потрібними є не будь-які менш обтяжливі для прав і свобод осіб заходи, а лише ті, які здатні досягти правомірної мети на якісному рівні.

Відповідно до ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу. Про затримання і взяття під варту неповнолітнього негайно сповіщаються його батьки чи особи, які їх замінюють.

З урахуванням вищенаведених норм ст. 492 КПК України, а також Рішення Конституційного суду України від 19 червня 2024 року № 7-р(II)/2024, у справі № 3-111/2023(207/23, 315/23), враховуючи вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, дійшов обгрунтованого висновку, що має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вищенаведене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який є неповнолітнім та має міцні соціальні зв`язки, ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, характеристики, з урахуванням відсутності належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не доведеності належним чином наявності таких ризиків прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку не має, а тому необхідним та достатнім запобіжним заходом буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. При цьому, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження № 0000174 внесеного до ЄРДР 31.10.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні цілодобово залишати житло в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 січня 2025 року.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 25 січня 2025 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

утриматись від спілкування із особами, які являються підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_9 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_13