№ провадження 1-кс/208/2515/24
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 (в режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника заявника АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 19.06.2019 р. в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000273 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18.11.2024 року в провадження судді ОСОБА_1 надійшла скарга представника заявника АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_3 на постанову слідчого Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадженнявід 19.06.2019 р. в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000273 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно наданої скарги, заявник просить:

- поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження № 0000273 від 30.01.2019 за ч.1 ст.190 КК України

- скасувати постанову слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 19.06.2019 про закриття кримінального провадження № 0000273 від 30.01.2019 за ч.1 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 18.11.2024 року за вказаною скаргою відкрито провадження.

Скарга вмотивована тим, що 24.01.2019 року АТ «УКРСИББАНК» звернулось до начальника Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській обл. із заявою за вих. № 21-3-37 в якій у відповідності до вимог п. 4 ст. 214 КПК України наведено короткий виклад обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення за фактом отримання невстановленою особою, яка назвала себе « ОСОБА_5 », кредитних коштів у розмірі 16 898,00 грн. за укладеним з АТ «УКРСИББАНК» Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 від 25.09.2018 року з використанням недійсного паспорту. 30.01.2019 року до ЄРДР було внесено відомості за заявою Банку під № 0000273 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України. Протягом тривалого часу АТ «УКРСИББАНК» не отримував від відділу поліції жодного виклику, запиту, клопотання, повідомлення. 15.11.2024 року на електронну скриньку АТ«УКРСИББАНК» надійшов лист від Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській обл. за вих. № 32392 з додатками витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000273 від 30.01.2019 року та постанова про закриття кримінального провадження винесена 19.06.2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Заявник вважає, що під час прийняття рішення про закриття кримінального провадження порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки. Старший лейтенант ОСОБА_4 не здійснювала повного, всебічного аналізу наданих з боку банка документів. Не вчинено жодної дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин, викладених в заяві банка. Оскаржувана постанова не містить жодного мотиву та/чи обґрунтування закриття на основі конкретного доказу чи повного дослідження обставин справи. Отже, слідчим не проведено належного досудового розслідування по справі, не повно та упереджено досліджені матеріали кримінального провадження, не виявлено всіх обставин справи, не надано належної правової оцінки, не забезпечено прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Вважає, що висновки слідчого про закриття кримінального провадження є передчасними та необґрунтованими.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 скаргу підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Уповноважена особа СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явилась, причини неявки не повідомила. На підставі ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги за її відсутності.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши представника заявника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000273 від 30.01.2019 за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом шахрайських дій, вчинених невстановленою особою відносно АТ «Укрсиббанк», закрите постановою слідчого від 19.06.2019 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення ґрунтується на тому, що під час досудового розслідування були проведені слідчі (розшукові) та оперативні заходи, спрямовані на встановлення даного факту, а також свідків даної події, однак, у зв`язку з відсутністю останніх, встановити обставини кримінального провадження неможливо. Достатніх підстав для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що з таким висновком слідчого погодитись не можна, оскаржувана постанова від 19.06.2019 року взагалі не містить процесуального аналізу, який ґрунтується на належних та допустимих доказах, щодо викладених у заяві про кримінальне правопорушення обставин та мотивів, з яких слідчий дійшов висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування зобов`язані детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні особи складу злочину, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю.

Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (Рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Тобто, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена на даний час органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (Рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування.

Керуючись викладеним та ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника заявника АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 19.06.2019 р. в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000273 від 30.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 19.06.2019 про закриття кримінального провадження № 0000273 від 30.01.2019 за ч.1 ст.190 КК України.

Ухвала оскарженю не підлягає.

Повнит текст ухвали складено та проголошено 21.11.2024 року

Слідчий суддя ОСОБА_1