Номер провадження: 11-сс/813/1060/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2024 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка, Кодимського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000821 від 31.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2024 року частково задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 18.08.2024 року, в межах строку досудового розслідування, з визначенням розміру застави, у розмірі 4500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 13626000 грн. (тринадцять мільйонів шістсот двадцять шість тисяч) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), якими обґрунтовується підозра та які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ризики, на які посилається слідчий у клопотанні недоведені; оскаржувана ухвала не містить в собі обґрунтувань щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а розмір застави, визначений слідчим суддею взагалі не обґрунтований, оскаржувана ухвала не містить в собі належних обґрунтувань виключності саме такого розміру застави.

Крім того зазначає, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, зокрема дружину та малолітню дитину, з якими проживає разом.

Апеляційний розгляд проведено без участі підозрюваного ОСОБА_8 , однак за участю його захисника, який не наполягав на участі підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти її задоволення на підставах, викладених в письмових запереченнях, дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, знаходиться кримінальне провадження № 0000821 від 31.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

22.06.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України за наступних обставин: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2212-ІХ від 21.04.2022, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, (із змінами від 13 жовтня 2023 року № 1081) виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, керуючись злочинним умислом з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, у невстановлений час та місце вступив у злочинну змову з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництвом такими діями, щодо кількох осіб та для виконання злочинного умислу залучив ОСОБА_11 .

Так, ураховуючи попередньо розроблений з ОСОБА_8 план та розподіливши ролі, ОСОБА_10 в м. Балта Подільського району Одеської області 30.05.2024 (точний час та місце встановити не виявилось за можливе) зустрів малознайомого ОСОБА_12 , де в ході розмови вирішив залучити останнього до протиправної діяльності з організації незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів. ОСОБА_10 розповів ОСОБА_12 про те, що у нього є знайомий ОСОБА_8 , з яким він неодноразово організував схему незаконного переправлення осіб через державний кордон України і за це вони отримують грошові кошти. ОСОБА_12 , на зазначену пропозицію погодився та вони вдвох направились до лісосмуги поблизу м. Кодима Подільського району, де їх чекав ОСОБА_8 .

В ході бесіди (точний час та місце не виявилось встановити) ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_12 , про те, що він спільно з ОСОБА_10 , використовуючи мобільний додаток «Telegram» підшукують військовозобов`язаних осіб, які бажають виїхати через державний кордон України. Підшукавши таку особу вони обговорюють з нею дату, час, маршрут та вартість послуги, розпитують про особу та її зв`язки, після надання згоди військовозобов`язаним на викладені у додатку «Telegram» умови, йому надається вказівки маршруту, точки збору де чекає транспорт та дату приїзду в Одеську область, а також, вказують таким особам на видалення переписки. Після збору військовозобов`язаних у точках збору, відповідні водії, яких залучено в якості таксистів, доставляють їх до місцевості поблизу м. Кодима, Подільського району, Одеської області, де слідкують за прикордонниками та у разі неможливості перетину державного кордону України, заселяють до домівок, для очікування більш зручного часу для перетину державного кордону України.

В свою чергу ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_8 про те, що має довірену особу в Державній прикордонній службі України, яка може надавати інформацію, щодо перетину блокпостів поблизу кордону та уникнення патрулів оперативних підрозділів Державної прикордонної служби України.

ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розуміючи, що ОСОБА_12 має зв`язки та може сприяти в організації переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України запропонували останньому прийняти участь у незаконній діяльності за грошову винагороду у вигляді 1500 доларів США за кожну підшукану та переправлену особу, також, як бонусом буде додатково оплачуватись організація ОСОБА_12 безперешкодного проїзду блокпостів території Подільського району.

Після закінчення бесіди ОСОБА_10 ( НОМЕР_1 ) та ОСОБА_8 ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), надали ОСОБА_12 свої мобільні номери, для зв`язку.

В подальшому, з метою організації, уточнення деталей та підготовки до переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України 06.06.2024 виконуючи попередні домовленості, ОСОБА_10 зустрівся приблизно о 18 годині 48 хвилин з ОСОБА_12 . В ході спілкування ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_12 , що керівництвом незаконного переправлення осіб через кордон України займається ОСОБА_8 , який особисто розпоряджається діями військовозобов`язаних осіб які бажають виїхати за межі України, проводить інструктаж, координує дії та забезпечує їх прикриття і вживає заходи щодо безперешкодного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України. Також, ОСОБА_10 вказав ОСОБА_12 на те, що після того як військовозобов`язані особи успішно перетинають державний кордон України працівники прикордонної служби Придністровської невизнаної Республіки їх затримують та проставляють у їх паспортах печатки, якими підтверджується офіційний в`їзд на територію іншої держави.

В подальшому, 08.06.2024 приблизно о 15 годині 07 хвилин з метою організації незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України та керівництва такими діями ОСОБА_8 скинув ОСОБА_12 в месенджері «Whatsapp» дані водія автомобіля, а також точку на карті, де 4 особи повинні перетнути державний кордон України, з метою наглядно показати як відбувається процес переправлення осіб через державний кордон. В подальшому в ході розмови ОСОБА_8 вказав останньому, що у лісосмугі поблизу м. Балта Подільського району, Одеської області його буде чекати автомобіль «Лексус», в якому перебувають чотири військовозобов`язані особи, яких необхідно переправити через державний кордон України. ОСОБА_12 на зазначеному місці зустрівся з водієм автомобіля «Лексус» ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та під час розмови, останній повідомив, що перебуває на зв`язку з ОСОБА_8 , при цьому, вказав що до кордону їхати 30 хвилин. Надалі ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_12 про свій намір поїхати на автомобілі «Лексус» з 4 осами в бік АДРЕСА_2 , а саме до лісосмуги поблизу з кордоном з Придністровською невизнаною Республікою.

Продовжуючи свої протиправні дії, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України військовозобов`язаних осіб та керування такими діями, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 09.06.2024 зустрілись з ОСОБА_12 , з метою обговорення організаційного процесу незаконного переправлення 08.06.2024 осіб призовного віку та в ході розмови ОСОБА_8 повідомив про те, що військовозобов`язаних осіб переправлено через державний кордон України та їх до України повертати не будуть у зв`язку з домовленістю з працівниками державної прикордонної служби Придністровської невизнаної Республіки, а також повідомив, що після переправлення осіб, сліди, які залишено, загорнули з метою маскування своїх дій та не бути викритими.

Крім цього, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_12 , з урахуванням вже сформованої довіри, організувати незаконний перетин більшої кількості військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, а також необхідність надати ОСОБА_12 номер криптовалютного гаманця, з метою розрахунку за організацію переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України 08.06.2024. В подальшому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_12 про те, що у разі виставлення блок постів на шляху руху до державного кордону в Подільському районі, є можливість їх об`їхати через трасу з метою не залишення слідів. А ОСОБА_10 зазначив, що наступне переправлення осіб через державний кордон можливо здійснити коли він буде на чергуванні і зможе пропустити транспорт з ухилянтами без подальшої перевірки.

В подальшому, 19.06.2024 приблизно о 19 годині 40 хвилин ОСОБА_8 в месенджері «Whatsapp» відправив ОСОБА_12 повідомлення з точкою перетину державного кордону України та повідомив, що він та ОСОБА_10 планують переправити приблизно 100 осіб та 20.06.2024 ОСОБА_8 скинув оновлену точку перетину державного кордону.

20.06.2024 приблизно в обід ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та в подальшому зустрівся з ним в АДРЕСА_2 (час та місце не вдалося встановити) де в ході розмови ОСОБА_8 залучив ОСОБА_11 для супроводу автотранспортних засобів з військовозобов`язаними особами, які будуть перетинати державний кордон України в АДРЕСА_1 за грошову винагороду у вигляді 1000 доларів США.

ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 про те, що 21.06.2024 року останній повинен керувати автомобілем супроводу марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_4 , який він надасть у користування. Також, ОСОБА_11 повинен буде 21.06.2024 приблизно о 12 годині на автомобілі марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_4 , приїхати в селище Криве Озеро Подільського району Одеської області, де за блокпостом на повороті, будуть чекати 4 мікроавтобуса з військовозобов`язаними особами, які необхідно супроводити до с. Петрівка, Подільського району. ОСОБА_8 повідомив, що до функцій ОСОБА_11 буде входити супровід колони з 4 мікроавтобусами: «Mersedes», д.н.з. « НОМЕР_5 », «Рено», д.н.з. « НОМЕР_6 », «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_7 », «Mersedes», д.н.з. « НОМЕР_8 », з військовозобов`язаними особами, пильнувати та здійснювати доповідь в телефонному режимі розташування блок-постів з правоохоронцями та прикордонниками, а також ОСОБА_8 зазначив, що вирішив питання з правоохоронними органами та прикордонниками на території Подільського району Одеської області.

21.06.2024 приблизно о 9 годині ОСОБА_11 зустрівся ОСОБА_8 за місцем свого мешкання: АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 наказав ОСОБА_11 сісти за кермо автомобіля марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_4 , що останній і зробив, при цьому, ОСОБА_8 проінструктував ОСОБА_11 про те, приблизно о 12 годині він повинен прибути на Київську трасу в точку збору 4 мікроавтобусів марки «Mersedes», д.н.з. « НОМЕР_5 », «Рено», д.н.з. « НОМЕР_6 », «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_7 », «Mersedes», д.н.з. « НОМЕР_8 », в яких будуть перебувати військовозобов`язані особи, які забажали перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску. Після збору всіх зазначених 4-х мікроавтобусів ОСОБА_11 повинен в телефонному режимі підтвердити факт збору та готовність подальшого руху. Після цього, ОСОБА_8 надасть команду ОСОБА_11 про подальший рух до с. Петрівка Подільського району Одеської області, та надати команду здійснювати рух колоною, де автомобіль марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_4 , буде головний, як автомобіль супроводу.

В подальшому, приблизно о 11 годині 30 хвилин 21.06.2024 ОСОБА_11 перебуваючи в точці збору 4-х мікроавтобусів з особами на Київській трасі (точне місце органом досудового розслідування не встановлено) останній зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що прибули автомобілі марки «Mersedes», д.н.з. « НОМЕР_5 », «Рено», д.н.з. « НОМЕР_6 », «Mersedes», д.н.з. « НОМЕР_8 », в яких знаходяться військовозобов`язані особи, та на протязі деякого часу проїжджали автомобілі різних марок, які підвозили також військовозобов`язаних осіб, яким ОСОБА_11 наказав сісти до мікроавтобусу марки «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_7 ». При цьому, 4 військовозобов`язані особи передали по 500 доларів США ОСОБА_11 та повідомили, що їм наказали так зробити і загальну суму грошових коштів у 2000 доларів США в подальшому заберуть у ОСОБА_11 невстановлені наразі особи. Після збору військовозобов`язаних, загалом 47 осіб, ОСОБА_8 надав команду ОСОБА_11 рухатись у напрямку с. Петрівка, Подільського району, Одеської області, та повідомив що при в`їзді в АДРЕСА_1 буде чекати особа, яка порахує військовозобов`язаних осіб, після цього надасть команду рухатись далі.

Після перерахунку осіб, які мали на меті перетнути державний кордон України, ОСОБА_11 продовжив рух, супроводжуючи колону з 4 автомобілів в бік кордону України з невизнаною Придністровською Республікою.

Продовжуючи свої протиправні дії направлені на організацію незаконного перетину в селі Петрівка Подільського району Одеської області, 21.06.2024 ОСОБА_10 та ОСОБА_8 конспірували свої дії використовуючи месенджери постійно комунікуючи між собою та з виконавцем ОСОБА_11 з метою незаконного переправлення 47 осіб, які прибули до точок збору та попередньо надали завдаток різної суми грошових коштів, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , та інших, організувавши їх поїздку на автомобілях марки «Mersedes», д.н.з. « НОМЕР_5 » під керуванням ОСОБА_24 , «Рено», д.н.з. « НОМЕР_6 » під керуванням ОСОБА_25 , «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_7 » під керуванням ОСОБА_26 , «Mersedes», д.н.з. « НОМЕР_8 » під керуванням ОСОБА_27 , які виконували ролі таксистів та повинні були за грошову винагороду, яку їм заплатили зазначені військовозобов`язані особи, переправити з точки ОСОБА_28 в точку «Б» на кордон України з невизнаною Придністровською Республікою та автомобілем супроводу марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_11 . При цьому, ОСОБА_10 , як правоохоронець, слідкував та надавав в телефонному режимі інформацію про блокпости та патрульні автомобілі, які можуть виявити їх злочинний намір щодо організації незаконного переправлення зазначених осіб, в свою чергу ОСОБА_8 дистанційно керував діями водіїв, вказував на необхідність зупинки транспортних засобів та маршрут руху в об`їзд блокпостів, у разі неможливості їх проїхати та слідкував за переміщенням колони здалеку.

Приблизно о 13 годині 48 годині 21.06.2024, зазначені транспортні засоби затримано правоохоронцями між селом Обжиле та Березівка Подільського району Одеської області, де перебували 47 військовозобов`язаних осіб, які планували перетнути державний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили дії направлені на організацію, щодо незаконного переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України, яким такий виїзд в період дії воєнного стану заборонено, керівництво такими діями, вчинені щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими слідчим суддею, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення УСБУ в Одеській області; повідомленням ДПСУ при виявлення злочину від 17.06.2024; протоколом обшуків від 21.06.2024; протоколом затримання ОСОБА_8 від 22.06.2024; протоколом негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами допиту свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , та інших, протоколами допитів свідків водіїв ОСОБА_59 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

Сторона захисту обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржувала, тому в цій частині ухвала слідчого судді не перевіряється, однак, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого та висновками слідчого судді стосовно існування ризиків що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення інкримінованого йому кримінальне правопорушення покарання, може переховуватися від органів досудового слідства та суду. Так, з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості, про що вірно вказано слідчим суддею.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про те, що наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи значні матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходив з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

Також у даному провадженні наявний ризик можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину у групі за попередньою змовою з працівником поліції ОСОБА_10 , а тому він обізнаний з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень, та може вжити заходів щодо перешкоджання кримінальному провадженню (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваних тощо). При цьому, відносно ОСОБА_8 також зареєстровано низку кримінальних проваджень за ст. 332 КК України.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризиків незаконного впливу на свідків та можливого знищення доказів, а також особи підозрюваного, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій частині необґрунтованими.

Дійшовши висновку про законність та обґрунтованість оскарженої ухвали апеляційний суд також враховує, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Доводи захисника про необхідність зменшення розміру застави, непомірність його для підозрюваного, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки менший розмір застави, з великою вірогідністю може виявитися недостатнім для гарантування запобігання встановленим ризикам.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Задовольняючи клопотання слідчого частково, слідчий суддя виходив з того, що у клопотанні слідчий, а в судовому засіданні прокурор, посилаючись на характер вчиненого кримінального правопорушення, просили у разі постановлення слідчим суддею ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити підозрюваному заставу у розмірі 6605 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Натомість, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про те, що оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину, пов`язаного із організацією незаконного переправленням осіб придатних до військової служби через державний кордон України у групі осіб в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороноздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, розмір винагороди за вчинення інкримінованих дій, розмір доходів, а також високий ступінь встановлених ризиків, то слідчий суддя прийшов обґрунтованого висновку, що лише застава в розмірі 4500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 13626000 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Так, розмір застави повинен бути достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу. При цьому, не допускається встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави і перетворюється на безальтернативне ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого, як і його статки не можуть бути вирішальними факторами, що виправдовують суму застави.

Як встановлено вище, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо нього, за загальним правилом, має визначатися у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до абз. 2 ч. 5 вказаної статті, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно

Зважаючи на тяжкість та характер злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , обставини кримінального правопорушення та індивідуальні особливості підозрюваного, а також те, що під час проведення обшуків у фігурантів кримінального провадження було вилучено грошові кошти в сумі 44040 гривень та 5165 доларів США, згідно показань свідків, вони переводили підозрюваним на криптовалютний гаманець грошові кошти на суму більше ніж 136926 доларів США, крім цього, на розсекречених матеріалах НСРД зафіксовано, що ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 вже на протязі тривалого часу займаються незаконним переправленням осіб через державний кордон України, тому слідчий суддя прийшов обґрунтованого висновку, що застава у сумі до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження.

За вказаних вище обставин, запобіжний захід у виді застави у розмірі 4500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатнім стимулюючим фактором, який би підозрюваний або інша особа (заставодавець) боялися б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Твердження сторони захисту про неврахування даних про особу підозрюваного, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки всі дані про його особу були враховані при постановленні судового рішення, а нових документів щодо інших даних про особу ОСОБА_8 на підтвердження вказаних доводів, захисником не надано. Наявність на утриманні малолітньої дитини не була стримуючим фактором для підозрюваного вчиняти інкримінований злочин.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, для запобігання названим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та продовження їх існування, у зв`язку з чим неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про неспроможність доводів апеляційної скарги захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2024 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000821 від 31.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4