ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2619/24 Справа № 270/2184/14-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції заяву обвинуваченого ОСОБА_8 та клопотання його захисника адвоката ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, -

в с т а н о в и л а :

вироком Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області від 19.05.2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишено без задоволення, вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалами Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.10.2023 та від 05.04.2024 року відновлено частково матеріали втраченого кримінального провадження №270/2184/14-к, яке внесено до ЄРДР за №0000080 від 08.03.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в тому числі відновлена апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області від 19.05.2014 року.

06.08.2024 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 від 06.08.2024 року про звільнення від кримінальної відповідальності, в якій остання просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

08.08.2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, повідомляючи, що наслідки такого закриття за означеною статтею йому роз`яснені та зрозумілі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Центрально-Міського районного суду міста Макіївки від 19.05.2014 року ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 08 березня 2014 року приблизно о 12 годині 50 хвилин водій ОСОБА_8 , керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 технічно справним автомобілем марки «MAZDA 323», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по лівій смузі руху проїжджої частини вулиці Леніна в напрямку залізничного вокзалу в Центрально-Міському районі м. Макіївки, в порушення вимог п.п. 8.7.3 (е), 8.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, діючи необережно - проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, не переконавшись, що при під`їзді до регульованого перехрестя вулиць Леніна та Горького в Центрально-Міському районі м. Макіївки світлофорним об`єктом подано сигнал, який забороняв йому рух, а також не впевнившись, що на регульованому пішохідному переході немає пішоходів, для яких могла бути створена перешкода або небезпека, незважаючи на те, що обзорність пішохідного переходу була обмежена невстановленим пасажирським автобусом марки «ПАЗ», розташованим в правій смузі руху в одному з ним напрямку, продовжив рух у зазначеному напрямку, після чого, застосовуючи екстрене гальмування навпроти будинку АДРЕСА_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїжджу частину зазначеної вулиці справа ліворуч відносно його руху, по регульованому пішохідному переходу на сигнал світлофорного об`єкта, який дозволяв рух. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 заподіяно садна м`яких тканин голови, обличчя, струс головного мозку, закритий перелом лівого надколінка, садна обох колінних суглобів, які згідно з висновком експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Допущені водієм ОСОБА_8 порушення вимог п.п. 8.7.3 (е), 8.10 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Таким чином, своїм необережним діянням, яке виразилось в формі злочинної самовпевненості, діючи в порушення вимог п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали клопотання та просили звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому, обвинуваченому ОСОБА_8 наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України адвокатом та судом роз`яснені та зрозумілі, прокурора ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволення клопотання та заяви сторони захисту, дослідивши наявні матеріали провадження та перевіривши доводи клопотання та заяви про звільнення на підставі ст.49 КК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 та заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за таких підстав.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положенням ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Виходячи з положень ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, диференційовані залежно від виду вчиненого злочину, а щодо злочинів невеликої тяжкості - в залежності від виду передбаченого у санкції статті покарання.

Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності незалежно від визнання обвинуваченим вини.

Санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає максимальне покарання у обмеження волі на строк до трьох років. Таким чином, передбачене згаданою статтею діяння, у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_8 , вчинено 08.03.2014 року. Трьох річний термін, передбачений статтею 49 КК України, сплинув 08.03.2017 року.

21.08.2024 року на електронну адресу Дніпровського апеляційного суду у відповідь на запит надійшов лист Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2024 року №72869/11-кп/803/2619/24/270/2184/14-к/56, у якому зазначеного про відсутність у ОСОБА_8 незнятої чи непогашеної судимості, у розшуку не перебуває.

Тобто строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, вже сплинув.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Як вже зазначалося раніше, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 наполягав на закритті кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та зазначив, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності адвокатом та судом йому роз`яснені та зрозумілі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому обвинувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст.285, 286, 288, 404, 405, 407, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 та заяву обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, задовольнити.

Вирок Центрально-Міського районного суду міста Макіївки від 19.05.2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження №0000080 від 08.03.2014 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді