Справа №635/9381/24
Провадження №1-кп/635/1014/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

секретар судових засідань ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які предмети, речі та документи, які можуть підтверджувати вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, або таких, що можуть мати значення для кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, він може виїхати на тимчасово окуповані території України або в РФ та переховуватись від суду. Крім того, він може знищити, сховати або спотворити будь-які предмети, речі та документи, які можуть підтверджувати вчинення ним інкримінованого йому злочину, або таких, які можуть мати значення у даному кримінальному провадженні. Також обвинувачений здійснив поширення інформації про місцезнаходження військовослужбовців та військової техніки ЗСУ, тому наявний ризик продовження ним злочинної діяльності на шкоду інтересам України. Встановлені фактичні обставини вчинення злочину свідчить про підвищену суспільну небезпеку як інкримінованого злочину так і самої особи обвинуваченого. Враховуючи вказане, запобігання зазначеним ризикам не можливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, вважає, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, жодним чином не підтверджені та гуртуються на припущеннях. Прокурором не доведено, що заявлені ризики є реальними. Зазначив, що ОСОБА_6 перебуває в Холодногірській виправній колонії №18 на загальному режимі, як ніби він вже є засудженою особою, що є грубим порушенням його прав і створює надмірний психологічний тиск на нього, оскільки його вина не доведена судом. Крім того він є особою з другою групою інвалідності через діабет, що вимагає постійного медичного нагляду і лікування, що є неможливим в умовах тримання під вартою. У зв`язку із викладеним просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора і змінити запобіжний захід на більш м`який.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

В провадження суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000126 від 25.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі, іноземній організації та їх представнику допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.05.2024 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.07.2024 без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено до 08.08.2024 без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено до 28.09.2024 без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 28 вересня 2024 року.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час обрання та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 судом було встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченої переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, на вихованні неповнолітніх дітей не має, має зареєстроване місце проживання.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Отже, усвідомлюючи ризик бути засудженим до тривалого терміну ув`язнення, обвинувачений перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, шляхом виїзду на тимчасово окуповані території України або в РФ, а також спотворити будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_6 може отримати можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Враховуючи, що він здійснив поширення інформації про місцезнаходження військовослужбовців та військової техніки ЗС України, наявний ризик продовження обвинуваченим своєї злочинної діяльності на шкоду інтересам України.

ОСОБА_6 обвинувачується у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, вчиненому в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України або її представникам, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку, як інкримінованого злочину, так і самої особи обвинуваченого.

Відтак є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені у п. 1, 2, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні і продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Стосовно посилання захисника обвинуваченого щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та його невинуватості, суд зазначає, що справа не розглядалася по суті, докази не досліджувались, а оцінка доказам буде надана у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Крім того, на підтвердження доводів захисника щодо стану здоров`я ОСОБА_6 , який має захворювання на цукровий діабет та неможливості отримання ним лікування в установі попереднього ув`язнення, суду не надано стороною захисту жодних підтверджуючих стосовно цього.

Посилання захисника обвинуваченого на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, колегія суддів приймає до уваги, але самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , суспільну небезпечність та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий,колегія суддів приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до Указу Президента України №64/2022 в Україні, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено.

Відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає не доцільним визначати розмір застави.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суд задовольняє клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченого у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Разом з цим, у підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений та його захисник фактично не заперечували щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Обвинувальний акт підсудний Харківському районному суду Харківської області, складений у відповідності до вимог ст. ст. 291, 292 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, судом не встановлено.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 197, 199, 314, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, у відкритому судовому засіданні на 03 жовтня 2024 року на 12 годину 15 хвилин. Розгляд справи здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 22 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 22 листопада 2024 року включно.

В судове засідання викликати всіх учасників судового розгляду.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошений учасникам кримінального провадження 24 вересня 2024 року о 16 годині 40 хвилин

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3