14.08.2024
Справа № 642/4822/24
Провадження № 1-кс/642/2544/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, старшого лейтенанта Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новгород-Сіверський Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу на посаді старшого водія 3-го відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, старший лейтенант Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

В обгрунтування клопотання зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005477, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 281 від 20.09.2023 старшого солдата ОСОБА_4 , який прибув для подальшого проходження військової служби за контрактом із військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховано до списків особової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) № 100 від 04.04.2024 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого водія 2-го відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 166/ДСК від 03.06.2024 старшого солдата ОСОБА_4 направлено у службове відрядження до ОТУ «Старобільськ» ОСУВ «Хортиця» для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Який Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України Про Національну гвардію України, старшого солдата ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України, для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати.

Однак, ОСОБА_4 під час проходження військової служби у складі 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 05.06.2024 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 05.06.2024, першим заступником командира начальником штабу 1 батальйонної тактичної групи 1 бригади оперативного призначення Національної гвардії України майором ОСОБА_7 , у місці дислокації підрозділу військової частини ( АДРЕСА_3 ), військовослужбовцям 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у тому числі, старшому водію 2-го відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення старшому солдату ОСОБА_4 , було доведено бойове розпорядження командира 1 батальйонної тактичної групи 1 бригади оперативного призначення Національної гвардії України полковника ОСОБА_8 від 05.06.2024, а саме: до 20 год. 00 хв. 05.06.2024 перейти до оборони СП «Київ» АДРЕСА_4 ; створити систему вогню, спостереження, інженерних загороджень; виконати інженерне обладнання позиції в обсязі першої черги.

Однак, 05.06.2024, перебуваючи в АДРЕСА_3 , старший солдат ОСОБА_4 , будучи невдоволеним вищевказаним наказом перейти до оборони СП «Київ» АДРЕСА_4 ; створити систему вогню, спостереження, інженерних загороджень; виконати інженерне обладнання позиції в обсязі першої черги, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України підтверджується: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України по факту відмови від виконання наказу щодо виходу на позицію військовослужбовцями 1 батальйонної тактичної групи; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.07.2024 командира 1-го взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.07.2024 командира НОМЕР_3 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31.07.2024 командира 1 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Необхідність обрання стосовно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконний вплив на свідків та перешкоджання розгляду судом справи іншим чином унеможливлює обрання йому іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою.

Враховуючи, що військовослужбовець ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із відмовою від виконання наказу командира в умовах воєнного стану, є підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Для запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою недопущення його ухилення від кримінальної відповідальності, об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Органом досудового розслідування старший солдат ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, зокрема, у тому, що він відмовився від виконання бойового розпорядження командира в умовах воєнного стану. Наразі, ОСОБА_4 перебуває на волі, що надає йому можливість отримати доступ до службових документів військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, пов`язаних, зокрема, із його відмовою від виконання бойового розпорядження і знищити та/або спотворити їх.

Зазначене обумовлює необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

На сьогоднішній день старший солдат ОСОБА_4 перебуває на волі, що може бути використано останнім для впливу на інших військовослужбовців, з метою надання останніми недостовірних показань. Зокрема, ОСОБА_4 , як і інші військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, озброєний та може використати зброю для погроз свідкам.

Не можна виключати того, що підозрюваний ОСОБА_4 може використати свої знання, навички та досвід бойових дій не для здійснення свого захисту у встановленому законом порядку, а з метою штучного створення доказів своєї невинуватості, у тому числі виготовлення документів, які спростовуватимуть підозру у вчиненні кримінального правопорушення, впливу на сторонніх осіб з метою їхнього подальшого допиту з тим, щоб вони надали недостовірні показання, тощо.

Старший солдат ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із невиконанням бойового розпорядження в умовах воєнного стану, що надає підстави допускати про можливість повторного вчинення ним аналогічного злочину. Крім того, не виключено, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, старший солдат ОСОБА_4 може здійснити самовільне залишення місця служби (ст. 407 КК України), дезертирство (ст. 408 КК України) або інший злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Водночас, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний старший солдат ОСОБА_4 раніше не судимий, проходить військову службу на посаді старшого водія 3-го відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, проте, зазначені обставини існували на момент вчинення злочину, який йому інкримінуються, однак не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності вищенаведених ризиків вчинення протиправних дій, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, вбачається необхідним обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечували. Зазначили, що підозрюваний має ряд захворювань, які ускладнюють виконання бойових завдань, він потребує лікування. Крім того, посилалися на те, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є необґрунтованою, а ризики, зазначені в клопотанні прокурора є недоведеними.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу захисник просила врахувати що підозрюваний раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з батьками. Враховуючи викладене, просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, а в разі його задоволення визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачений КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, який є тяжким злочином.

Обґрунтованість повідомленої підозри підтверджується: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України по факту відмови від виконання наказу щодо виходу на позицію військовослужбовцями 1 батальйонної тактичної групи; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.07.2024 командира 1-го взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.07.2024 командира 1-го відділення 2 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31.07.2024 командира 1 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990, п. 32, Series A, №182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати обвинуваченого із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя визнає підозру у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченогоч.4 ст. 402 КК України, обгрунтованою і достатньою для застосування до нього запобіжного заходу.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_4 згідно ч. 5 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, за віком та станом здоров`я підозрюваного відсутні протипоказання для застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою; у разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 через тяжкiсть вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню iншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 є військовослужбовцем та несе службу в районі, де тривають активні бойові дії, місцезнаходження військової частини, в якій він несе військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації, у зв`язку з чим може спробувати переховуватися від органу досудового розслідування, тому що суворість покарання за вчинений злочин, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура його виконання покарання, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків шляхом їх умовлянь, оскільки, вони є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_4 НГУ та разом проходять військову службу в одній і тій же військовій частині разом з підозрюваним, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України. До того ж, показання свідків, надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили, натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні.

Крім того, через тяжкість вчиненого підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на тимчасово окупованій території України, тим самим може вчинити інший злочин дезертирство. Тобто, наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

На сьогоднішній день є достатньо підстав вважати, що знаходячись на свободі ОСОБА_4 може спробувати незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чим може перешкодити своїми діями досудовому розслідуванню.

На підставі викладеного встановлено наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частинами ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Застосування iнших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Доводи, на які посилався захисник, не зменшують встановлені ризики, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування, забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 є недостатнім.

Підозрюваний раніше не судимий, даних про наявність захворювань у підозрюваного, які унеможливлюють його перебування в умовах тримання під вартою, під час розгляду клопотання суду також не надано.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, є всі підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, починаючи з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України ОСОБА_12 №64/2022 в Україні введено воєнний стан. Однак, ОСОБА_4 незважаючи на теперішню складну ситуацію в країні, розуміючи те, що він вчиняє злочин в перiод військового стану, будучи військовослужбовцем, вчинив тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного - суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України в розмiрi двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3028 грн. х 20), а саме - в сумі 60560 грн. При цьому в разі внесення застави необхідно покласти на підозрюваного ОСОБА_13 ряд обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, старшого лейтенанта Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора», строком на 60 діб, а саме до 10 жовтня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 12 серпня 2024 року.

Визначити суму застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , 27.06.2000 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатись з постійного місця проходження військової служби, яке буде визначено його командуванням, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

Строк дії ухвали до 10.10.2024.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 14.08.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1