Справа № 192/2374/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника АНД районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення від покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений за діяння, караність якого законом усунена (ч. 2 ст. 74 КК України),

В С Т А Н О В И В:

Начальник АНД районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулась до суду з поданням про звільнення від покарання ОСОБА_5 , який засуджений за діяння, караність якого законом усунена (ч. 2 ст. 74 КК України).

Керівник (ініціатор подання) органу пробації або визначений керівником представник органу пробації та засуджений у судове засідання не прибули.

Керівник органу пробації одночасно з поданням звернулась до суду з заявою про розгляд подання без участі представника органу пробації, подання підтримала в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку, що подання підлягає задоволенню у зв`язку з декриміналізацією вчиненого засудженим діяння та можливо здійснити судовий розгляд за відсутності керівника (ініціатора подання) органу пробації, представника органу пробації, засудженого, оскільки права останнього не порушуються, не погіршується його становище.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29.02.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього певні обов`язки.

Вирок суду набрав чинності і не змінювався судом вищих інстанцій.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до згаданого вироку ОСОБА_5 18.11.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану.

Загальна вартість викраденого майна складає 437 гривень 80 копійок.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ХІ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до Кодексу України про адміністративне правопорушення, зокрема, статтю 51 викладено в новій редакції.

Новою редакцією частини 2 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України визначено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України передбачена податкова соціальна пільга у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на І січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у розмірі 2684 гривні.

Відповідно, 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб установленого на 1 січня 2023 року становить 1342 гривні.

З зазначеного вбачається, що з 09.08.2024 року особа підлягає адміністративній відповідальності за крадіжку вчинену особою, якщо вартість викраденого майна не перевищує 2684 гривні.

Викладене узгоджується з постановою Верховного Суду від 22 серпня 2024 року, справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23.

Частиною 1 статті 3 Кримінального кодексу України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Частиною 6 статті 3 Кримінального кодексу України визначено, що зміни до законодавці' України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною І статті 5 Кримінального кодексу України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 0306/7567/12 вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння, визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Аналогічного висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21.

Висновок суду.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

У зв`язку із чим, інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій частин статті 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, суд зазначає, що відповідно положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редавції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На 2023 рік установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у розмірі 2684 гривні.

Відповідно, 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб установленого на 1 січня 2023 року становить 1342 гривні.

З зазначеного вбачається, що з 09.08.2024 року особа підлягає адміністративній відповідальності за крадіжку вчинену особою, якщо вартість викраденого майна не перевищує 2684 гривні.

Згідно звироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29.02.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, за крадіжку майна 18.11.2023 року, на суму 437 гривень 80 копійок, що станом на день крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн.).

Враховуючи вищевикладене, оскільки вартість майна, за викрадення якого засуджено ОСОБА_5 , складає менше ніж 2684 гривні, тому останній підлягає негайному звільненню від покарання за діяння, караність якого законом усунена (ч. 2 ст. 74 КК України).

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та звільненнязасудженого за діяння, караність якого законом усунена, від покарання, призначеного вироком (ч. 2 ст. 74 КК України).

Керуючись ст.ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-IХ від 18.07.2024 року, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника АНД районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , - задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений за діяння, караність якого законом усунена, від покарання, призначеного вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29.02.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду черезАмур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

15.10.2024