Справа №345/6096/23
Провадження № 1-кп/345/98/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисниці ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000618 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023) КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023) КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу з особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції до 11.08.2023). Своїми злочинними діями обвинувачена спричинила потерпілим шкоду на загальну суму 13 918 534,00 грн., яка не відшкодована. Підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: висновками судово-почеркознавчих експертиз, допитами потерпілих і свідків та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності. Обвинувачена усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення (злочину) у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від суду що підтверджується тим, що остання не працює, неповнолітніх та малолітніх дітей не має, міцних соціальних зв`язків не має. Також, ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час на розгляді в суді перебуває багатоепізодне кримінальне провадження щодо неї, та злочини вчинені в короткі проміжки часу. З метою запобігання переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно застосувати обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисниця ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки її підзахисна не ухиляється від явки до суду.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченої, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Обвинуваченій ОСОБА_4 було обрано ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2024 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Суд враховує, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

Суд виходить з принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також ступінь суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Вирішуючи подане клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу з особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що відповідно до ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2024, строк дії покладених обов`язків на ОСОБА_4 закінчився 20.06.2024.

Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Прокурор із клопотанням про продовження строку дії обов`язків в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України не звертався, тому суд приходить до висновків, що обраний ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2024 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання припинив свою дію.

Враховуючи вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом» і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Під час розгляду клопотання, судом визначається можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж запропоновано прокурором.

Так, Європейський суд неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що суворість покарання хоча і є однією із обставин, яка має враховуватись при оцінці ризику переховування, ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого доказу повинна проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. У справі «Летельє проти Франції», п. 4 суд зазначив, що сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами у іншому випадку тримання особи під вартою. Таке обґрунтоване тривале тримання під вартою особи слід розцінювати упереджене очікування стороною обвинувачення обвинувального вироку.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

При вирішенні клопотання, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_4 у разі визнання її вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується. Водночас, суд також враховує особу обвинуваченої, а саме: її вік, стан здоров`я, те, що вона не працює, не має постійного доходу, неодружена, раніше не притягалася до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, який існує та який дає достатні підстави вважати, що обвинувачена може вчинити дії, передбачені п. 1 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування. Оскільки про існування вказаного ризику стверджує те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення нетяжкого та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас суд вважає, що прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у суду відсутні відомості про вчинення нею будь-яких неправомірних дій, з приводу яких її притягували до адміністративної чи кримінальної відповідальності в минулому. Той факт, що на розгляді Калуського міськрайонного суду відносно підозрюваної ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції до 11.08.2023), не підтверджує її винуватість у вчиненні даного злочину, на стадії судового розгляду.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Суд, вважає, що прокурором в судовому засіданні не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що обвинувачена порушуватиме покладені на неї процесуальні обов`язки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також, що такий запобіжний захід буде недостатнім та не забезпечить запобігання відповідному ризику.

А тому, виходячи з положень ст.ст. 176-178 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи, відомості про особу ОСОБА_4 її вік, стан здоров`я, те, що вона займається благодійною діяльністю, є керівником благодійної організації, особисто здійснює перевезення гуманітарної (благодійної) допомоги для військовослужбовців, для чого виїжджає за межі Івано-Франківської області, раніше не судима, суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, та вважає за можливе обрати обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Такий запобіжний захід суд вважає достатнім для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченій ОСОБА_4 та її належної процесуальної поведінки.

З врахуванням наведеного, суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання є виправданим і таким, що відповідає кримінально-процесуальному закону та суспільним інтересам з покладенням на обвинувачену передбачених ч. 5 ст.194 КПК України обов`язків.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-179, 181, 184, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , жительки АДРЕСА_3 , громадянки України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою;

Строк дії покладених обов`язків визначити на 60 днів до 28.12.2024 включно. Продовження даного строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити обвинуваченій ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню Івано-Франківським районним управлінням поліції ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів.

Головуючий