Справа № 488/3948/24
Номер провадження № 1-кс/488/519/24

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу про звільнення незаконно утримуваної особи в порядку ст. 206 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

04.09.2024 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення останнього, який незаконно утримується в обласному збірному пункті призовників м.Миколаєва, за адресою: АДРЕСА_1 .

Розгляд скарги призначено на 04.09.2024 року о 16-00 год. та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 забезпечити участь ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Участь ОСОБА_4 в судовому засіданні забезпечена не була, а згідно наданих суду заперечень ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній нібито призваний до військової служби та вибув зі збірного пункту, слідує до військової частини, розташованої поза межами територіальної підсудності Корабельного районного суду м.Миколаєва, а тому вказують про непідсудність даної скарги Корабельному районному суду.

Втім, суду не надано будь-яких доказів щодо даних обставин (зокрема щодо вибуття ОСОБА_4 з розпорядження згаданого збірного пункту), а допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказує про безпосереднє спілкування з ОСОБА_4 востаннє в день подання скарги приблизно о 10 годині, при цьому останній продовжвав перебувати на території вищевказаного збірного пункту призовників м.Миколаєва, за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаного слідчим суддею продовжено розгляд скарги по суті заявлених вимог. Як слідує зі змісту скарги, 01.09.24 року працівниками поліції за порушення правил комендантської години був затриманий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був доставлений до МРУП ВП№2 в Миколаївській області для складання адміністративних матеріалів, а після чого - він був доставлений до обласного розподільчого збірного пункту АДРЕСА_1 ), де незаконно утримують.

В ході розгляду скарги представник скаржника повідомив, що ОСОБА_4 з 01.09.2024 року та до цього часу незаконного утримують на території вищевказаного збірного пункту без будь-якого рішення суду чи то іншої правової підстави, примушують до проходження ВЛК із застосуванням психологічного тиску та фізичного насилля за вказаного просив скаргу задовольнити.

Допитана в ході розгляду скарги у якості свідка мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5 повідомила, що 31.08.2024 року її син направився на зустріч із друзями, приблизно о 23-30 годині вона спілкувалась із сином по телефону та він повідомив, що направляється додому. Після 24-ї години їй зателефонгував товариш її сина та повідомив, що речі ОСОБА_6 у нього, їх самих затримали працівники ТЦК, натомість о 01 годині ночі працівники Інгульського ВП повідомили, що її син знаходиться у райвідділку через поршення комендантської години та невдовзі буде відпещений,Ю однак додому він так і не прибув, 01.09.2024 вранці син зателефонував з чужого телефону, повідомив, що утримується на збірному пункті по АДРЕСА_1 , де його примушують силоміць пройти ВЛК, морально тиснуть. Приблизно о 07 годині вона прибула до вказаного зібного пункту, де їй підтвердили, що син знаходиться за даною адресою, з ним вона змогла поспілкуватись лишен через вінко будівлі його утримання, на якому маються грати. Син просив допомоги з приводу незаконного його утримання та вона викликала працівників поліції, які відідбрали від неї заяву, опитали та поїхали. Вона також направилась додому, а 02.09.2024 вранці знову приїхала до сина, знову викликала працівників поліції, але сина продовжують незаконно утримувати. Ввечорі 02.09.2024 року син зателефонував вже зі свого телефону, повідомив, що його везуть до АДРЕСА_2 до військової частини, вказував про погане самопочуття у зв`язку з чим йому було зроблено якусь ін`єкцію а на його подальші скарги з приводу стану здоров`я уваги не звертали. Пізніше син повідомив, що його направили назад до АДРЕСА_1 для проходження ВЛК, оскільки такої він фактично не пройшов. 04.09.2024 року приблизно о 10 годині вона знову прибула до вищевказаного збірного пункту призовників, бачилась із сином через вікно, але телефон у нього знову було відібрано.

В призначений час представник ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду не прибув, участь ОСОБА_4 , як вже зазначено, до суду не забезпечена.

Зміст заперечень т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 зводиться до тверджень про відсутність підстав розгляду даної скарги в порядку ст.206 КПК, а також повідомлено про здійснення призову ОСОБА_4 на військову службу і направлення останнього до військової частини.

В той же час, згідно доданого до заперечення витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.09.2024 р., останнім віддано наказ заступнику начальника даного ІНФОРМАЦІЯ_5 начальнику мобілізаційного відділенні призвати та направити для проходження військової служби за мобілізацією до В/ч НОМЕР_1 з 02.09.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Натомість дані про реалізацію даного наказу, зокрема видання безпосереднього наказу про призов вищевказаної особи на військову службу, слідчому судді не надано.

За такого, відсутні будь-які докази, які свідчать про законність підстав утримання данної особи у вищевказаному розподільному пункті мобілізації.

Вислухавши доводи представника скаржника, дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, доводи заперечення, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями ст.ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права.

Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Відповідно до ч.4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання.

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_6 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання особи та її подальше утримання.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.206 КПК якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Як встановлено в ході розгляду даної скарги, ОСОБА_4 01 вересня 2024 року був затриманий та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_7 мобілізації, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, з наданих ІНФОРМАЦІЯ_2 документів, зокрема витягу з наказу №393 від 02.09.2024 р., не підтверджуються дані, зазначені у запереченні про вже здійснений призов ОСОБА_4 на військову службу. Як вже зазначено вище, останнім надано наказ іншій військовій службовій особі з прийняття відповідного рішення (видання певного наказу), проте згаданий наказ не може замінювати собою документа, який є безпосередньою підставою для зарахування особи на військову службу. А з огляду на вказані обставини, слідчий суддя знаходить слушними доводи представника скаржника, про те, що ОСОБА_4 продовжує утримуватись на території даного центру мобілізації.

Враховуючи викладене, керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , - задовольнити.

Зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який находиться на території Миколаївського обласного об`єднаного центра мобілізації, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1