Дата документу 08.11.2024
Справа № 334/9124/24
Провадження № 1-кс/334/2915/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

08 листопада 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в порядку статті 206 КПК України,

встановив:

08.11.2024 слідчому судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в якому він просить: відкрити провадження за клопотанням; постановити ухвалу, якою негайно звільнити ОСОБА_3 з-під варти, який находиться у ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати керівника Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надати відомості (документи), на підставі яких ОСОБА_3 був затриманий (якщо затриманий) та утримується (якщо утримується) у ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, 07.11.2024 близько 07 год. 00 хв. співробітниками поліції, які представились офіцером громади Широківської ОТГ, на території Ленінського району м. Запоріжжя, був затриманий ОСОБА_3 . При цьому будь-яких процесуальних документів складено не було. До теперішнього часу останній, за наявною інформацією знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , звідки його не випускають без пояснення причин, лише повідомляють, що він тут залишиться. ОСОБА_3 не є підозрюваним або обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні, та правопорушень не вчиняв. За даними поліції у розшуку не перебуває, правил військового обліку також не порушує. При цьому має право на відстрочку. Про факт незаконного затримання співробітниками поліції та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено оператора «102» дружиною останнього.

Дослідивши клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків..

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 3 КПК України кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, про що зазначено у пункті 18 частини першої статті 3 КПК України.

Частиною третьою статті 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні.

Відповідно до статті 206 КПК України загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини. Зокрема, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Аналіз вищезазначених норм кримінального процесуального права дає підстави дійти висновку, що слідчий суддя здійснює повноваження, зокрема і передбачені статтею 206 КПК України, за умови, що існує кримінальне провадження на стадії досудового розслідування.

Таким чином розгляду в порядку статті 206 КПК України підлягають клопотання, скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, та обов`язки щодо захисту прав людини у слідчого судді виникають в ході досудового розслідування.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального-процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

У статті 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» зазначено, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Таким чином з частини першої статті 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

У клопотанні адвокатом ОСОБА_2 зазначено, що ОСОБА_3 не є підозрюваним або обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні, та правопорушень не вчиняв; у розшуку не перебуває, правил військового обліку не порушує; доводи скарги зводяться до незгоди з діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 з утримання ОСОБА_3 у приміщенні РТЦК та СП.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям російської федерації.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст.102, п.1, п.17, п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації в тому числі на території Харківської області, який продовжено і на теперішній час.

Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військову службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Отже зі змісту цих вимог закон слідує, що на даний час на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань проводяться заходи з загальної мобілізації.

Органом, який проводить загальну мобілізацію є, у тому числі, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Порядок проведення мобілізації закріплений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Водночас, незгода із діями працівників ТЦК та СП не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування. Тому у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для розгляду в порядку статті 206 КПК України клопотання, поданого не в рамках кримінального провадження.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчим суддею про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку статті 206 КПК України.

Положеннями частини шостої статті 9 КПК України передбачено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Частиною четвертою статті 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за клопотанням, поданим в порядку статті 206 КПК України.

Керуючись статтями 206, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

відмовити у відкритті провадження за клопотанням.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1