Провадження №1-кс/524/2735/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2024 м.Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

10.08.2024 року слідчий Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон чорного кольору Samsung Galaxy A13, добровільно виданий ОСОБА_5 , власником якого є ОСОБА_6 , шляхом заборони розпорядження володільцю або іншим особам, із передачею мобільного телефону власниці під розписку на зберігання.

Клопотання обґрунтоване тим, що до Кременчуцького РУП надійшло повідомлення про те, що 22.08.2024 близько 19 години невстановлена особа, таємно, шляхом вільного доступу заволоділа рюкзаком з речами та грошима, залишеним без нагляду біля першого під`їзду по бульвару АДРЕСА_1 , яим власниці ОСОБА_6 спричинено матеріальні збитки на суму 10000 грн. У рюкзаку, зокрема, знаходився мобільний телефон Samsung Galaxy A13 чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» НОМЕР_3 .

09.09.2024 вказаний мобільний телефон добровільно видала працівникам поліції ОСОБА_5 , яка пояснила, що придбала його у ломбарді.

В клопотанні слідчий зазначає, що вказаний мобільний телефон є речовим доказом, з яким передбачається проведення судових експертиз. Крім того, посилається на статті, які передбачають накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Слідчий направив до суду заяву, в якій прохає подане клопотання про арешт майна розглянути без її участі.

Власниця мобільного телефону ОСОБА_6 проти накладення арешту на мобільний телефон заперечень не надала, подала до суду заяву, у якій клопотання прохає розглянути без її участі.

Вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно абзацу 2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що дійсно, 22.08.2024 внесені відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №0001877 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за фактом викрадення 22.08.2024 майна належного ОСОБА_6 , а саме рюкзаку з речами, де серед іншого знаходився мобільний телефон Samsung Galaxy A13 чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім-картою оператора «Київстар» НОМЕР_3 .

Вказаний мобільний телефон в ході проведення огляду добровільно виданий ОСОБА_5 , яка в ході допиту її як свідка повідомила, що придбала вказаний телефон в ломбарді.

Метою застосування арешту у цьому кримінального провадження є необхідність збереження речового доказу, оскільки мобільний телефон є предметом кримінального правопорушення, а також проведення з ним експертизи (зокрема, з метою встановлення його вартості).

Накладення арешту на вказаний мобільний телефон шляхом позбавлення права його відчуження та розпорядження, є розумним та співрозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження, оскільки не позбавить власницю можливості користуватися належним їй майном і при цьому забезпечить виконання завдань арешту майна та потреби кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Крім того, відповідно до положень ст.174 КПК України, вказаний вид заходу забезпечення має тимчасовий характер і може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження за умови відсутності потреб у його подальшому застосуванні.

Щодо аргументів слідчого про необхідність арешту тимчасово вилученого майна, слідчий суддя звертає увагу на постанову КЦС ВС від 09 липня 2024 року у справі № 229/1339/22, у якій зазначено, що процесуальний закон не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, у розпорядженні якої знаходяться речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб та не є підставою для визнання їх недопустимими.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон Samsung Galaxy A13 чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , з позбавленням права його відчуження та розпорядження ним, передавши на зберігання власниці - ОСОБА_6 .

Копію ухвали слідчого судді вручити слідчому, представнику власника майна не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, законним представником, цивільним позивачем, та іншими заінтересованими особами, - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, виклик яких не проводився, - у той самий строк після одержання ними копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1