Справа № 147/1278/24
Провадження № 1-кп/147/113/24
ВИРОК

іменем України

14 жовтня 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у селищі Тростянець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 15.09.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого, раніше не судимого, на утриманні має неповнолітню доньку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України

ВСТАНОВИВ:

15.09.2024 поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно до дислокації сил та засобів відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, заступили на добове чергування по обслуговуванню Тростянецької та Ободівської ОТГ Гайсинського району Вінницької області з метою забезпечення публічної безпеки та здійснення контролю за дотриманням правил дорожнього руху в складі екіпажу «Жанр-51» на службовому автомобілі марки «TOYOTA PRIUS» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно наказу ГУНП у Вінницькій області №49 о/с від 13.04.2024, лейтенанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, а також відповідно до наказу ГУНП у Вінницькій області №65 о/с від 15.04.2024, лейтенанта поліції ОСОБА_7 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.

З урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, зокрема, зобов`язанийнеухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 примітки до ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах , в установах чи організаціях посади, пов`зані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господаоських функцій або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, інспектори сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 та лейтенант поліції ОСОБА_7 , відповідно до ч. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами за ознакою постійного здійснення функцій представника влади.

В ході здійснення патрулювання працівниками поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , о 13.00 год. 15.09.2024 виявлено автомобіль марки «ВАЗ 21154», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_4 . Під час перевірки документів та спілкування з водієм ОСОБА_4 , який був зупинений за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на що останній добровільно погодився, пройшов перевірку на пристрої «Драгер» з результатом 2,8 проміле алкоголю, чим було підтверджено факт перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння та як наслідок - вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У цей же час, у ОСОБА_4 виник кримінально протиправний умисел спрямований на вчинення пропозиції неправомірної вигоди поліцейським ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за невчинення ними в інтересах ОСОБА_4 дії з використанням наданої їм влади, а саме за не складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП: керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, запропонував поліцейським ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надати їм неправомірну вигоду за невчинення ними дій по складанню протоколу про адміністративне правопорушення. Продовжуючи реалізацію свого умислу, ігноруючи відмову поліцейських від неправомірної вигоди та попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку, надання неправомірної вигоди службовій особі за ст. 369 КК України, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій , декілька разів пропонував поліцейським неправомірну вигоду в сумі 10 000 грн за невчинення ними в інтересах ОСОБА_4 дії з використанням наданої їм влади, а саме за не складання стосовного ОСОБА_4 протоколу про адміністративне првопоушення, передбачене ч. 1 чт. 130 КУпАП з метою уникнення останнім авміністратитвної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення.

Після вказаних дій ОСОБА_4 , на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися від пропозиції неправомірної вигоди, при цьому поліцейський ОСОБА_7 здійснив виклик на лінію оператора «102» та повідомив про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 КК України.

Таким чином дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України -пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, за вчинення службової особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади.

27.09.2024 на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, між начальником Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України у судовому провадженні, сприяти встановленню обставин, що мають значення для даного кримінального провадження.

Сторони угоди домовились щодо призначення обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України. З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий; наявності обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; а також обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; сторони досягли згоди, що ОСОБА_4 має понести покарання у виді штрафу в розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, зазначивши, що при її укладенні були дотриманні вимоги кримінального кодексу та кримінально процесуального кодексу України.

ОСОБА_4 визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, не заперечував проти обставин, встановлених під час проведення досудового розслідування. Зазначив, що під час укладення угоди на нього жодного тиску не вчинялось, укладення угоди є добровільним, наслідки затвердження угоди та наслідки умисного невиконання затвердженої угоди йому зрозумілі. Просив суд угоду про визнання винуватості затвердити, призначивши йому визначене в угоді покарання, у вигляді штрафу.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди обвинуваченим, обставини викладені обвинуваченим, відмітив дотримання вимог КПК України при укладенні угоди про визнання винуватості.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Заслухавши сторін угоди, які просять її затвердити, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, судом установлено наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, який на підставі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Дані про невідповідність угоди інтересам суспільства, порушення прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб відсутні. ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині. Немає підстав вважати, що укладення цієї угоди не було добровільним.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не заподіяно.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання), підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

Вирішуючи питання про відповідність узгодженої сторонами міри покарання вимогам кримінального закону, судом враховано, що покарання у виді штрафу в розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, відповідає санкції ч. 1 ст. 369 КК України та положенням Загальної частини цього Кодексу.

Відтак, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує особу винного, який є людиною середнього віку, одружений, раніше несудимий, матеріальної шкоди правопорушенням не заподіяно,

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно з ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, враховуючи відсутність установлених у ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, відповідність останньої іншим вимогам КПК України та КК України, суд дійшов до висновку про затвердження вищевказаної угоди.

З огляду на вищевикладене, заслухавши думку учасників про можливість затвердження угоди, суд дійшов до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 27.09.2024 між між начальником Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 , необхідно затвердити і призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 473, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 27.09.2024 року у кримінальному провадженні №0000175 від 15.09.2024 між начальником Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню - DVD-R диск для лазерних систем зчитування з інформацією у вигляді відеозапису з цифрової нагрудної відеокамери працівників поліції залишити при матеріалах кримінального провадження №0000175 від 15.09.2024.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1