У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000124, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий в ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області капітан юстиції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні №0000124, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, про арешт майна.

Подане клопотання слідчий мотивує тим, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000124 від 30.08.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 не пізніше 26.04.2022 прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора та згідно наказу міністерства інфраструктури і транспорту луганської народної республіки №132-лс від 26.04.2023 добровільно зайняв посаду начальника відділу експлуатаційного утримання та ремонту автомобільних доріг управління автомобільних доріг міністерства інфраструктури і транспорту луганської народної республіки (мовою оригіналу - «начальник отдела эксплуатационного содержания и ремонта автомобильных дорог Управления автомобильных дорог Министерства инфраструктуры и транспорта Луганской Народной Республики»).

Відповідно до посадового регламенту начальника відділу експлуатаційного утримання та ремонту автомобільних доріг управління автомобільних доріг міністерства інфраструктури і транспорту луганської народної республіки, затвердженого т.в.о. міністра інфраструктури і транспорту лнр, на займаній посаді ОСОБА_5 здійснює керівництво відділом та організовує роботу відділу, контролює виконання робіт на об`єктах згідно з технічною документацією, діючими положеннями, інструкціями та нормативними документами, контролює прийом виконаних робіт на об`єктах, оформлення актів прийому-передачі та здачу їх для оплати виконаних робіт, контролює виконання працівниками відділу їх службових обов`язків, контролює стан трудової і виконавчої дисципліни у відділі, а також виконує інші обов`язки, передбачені посадовим регламентом начальника відділу.

Поряд з цим, згідно з п. 1.1 посадового регламенту начальника відділу експлуатаційного утримання та ремонту автомобільних доріг управління автомобільних доріг міністерства інфраструктури і транспорту луганської народної республіки, яку займає ОСОБА_5 , посада начальника відділу є посадою державної цивільної служби лнр і відноситься до головної групи посад категорії «Керівники».

Будучи незаконно призначеним на посаду начальника відділу експлуатаційного утримання та ремонту автомобільних доріг управління автомобільних доріг міністерства інфраструктури і транспорту луганської народної республіки (мовою оригіналу - «начальник отдела эксплуатационного содержания и ремонта автомобильных дорог Управления автомобильных дорог Министерства инфраструктуры и транспорта Луганской Народной Республики») ОСОБА_5 , діючи добровільно та умисно, а також усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, отримував заробітну плату на займаній посаді, реалізовував свої посадові повноваження шляхом участі в засіданнях комісій щодо конкурсних торгів міністерства, приймав роботи згідно з актами виконаних робіт та виконував інші обов`язки згідно з посадовим регламентом.

10.08.2024 громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянину України ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно з відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у власності громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), перебуває 1/2 частка об`єкта нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно з Єдиним державним реєстром МВС, у власності ОСОБА_5 перебуває транспортний засіб марки SKODA OCTAVIA A5, номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 .

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Слідчий зазначає, що у даному випадку, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, метою застосування арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Крім того, враховуючи, що майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , знаходиться на тимчасово окупованій території України, беручи до уваги, що одним із видів покарання згідно з санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України є конфіскація майна, орган досудового розслідування вбачає наявність обґрунтованих ризиків відчуження такого майна ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, слідчий просить накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000124 від 30.08.2024, а саме: 1/2 частку власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки SKODA OCTAVIA A5, номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 .

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився. При цьому подав заяву, згідно з якою просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, що відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. При цьому захисник підозрюваного подав заяву, згідно з якого просила розгляд клопотання проводити без її участі.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно змісту ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим відділом Управління СБ України в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000124, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

10.08.2024 громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме: у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Згідно з відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належить на праві власності 1/2 частка об`єкта нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до Єдиного державного реєстру МВС ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить транспортний засіб марки SKODA OCTAVIA A5, номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 .

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий визначив конфіскацію майна як виду покарання, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (частина 1 статті 59 КК України). Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не ухвалений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його ухвалення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого, у разі доведеності вини, останньому може бути призначено покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає конфіскацію майна, враховуючи, що 1/2 частка власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортний засіб марки SKODA OCTAVIA A5, номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , належить останньому на праві власності, існують обґрунтовані підозри вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи унеможливить виконання вироку в частині конфіскації майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказане майно.

Незастосування обмежень до відчуження такого майна може призвести до вжиття підозрюваним заходів для його відчуження чи перереєстрації, з метою уникнення його арешту та подальшої можливої конфіскації.

Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, підлягає задоволенню.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для власника такого майна, слідчому судді надано не було та під час розгляду клопотання не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

При цьому слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000124 від 30.08.2024, а саме: 1/2 частку власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки SKODA OCTAVIA A5, номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1