КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/6408/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу заступника начальника третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2024 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берислав Бериславського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 111-2, частиною другою статті 28, частиною першою статті 438 КК України, у кримінальному провадженні №0000006 від 09 січня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2024 року клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишено без задоволення.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_7 залишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено у межах строку досудового розслідування, тобто до 13 листопада 2024 року включно.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора у даному кримінальному провадженні, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Кривий Ріг без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покладено на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7

Роз`яснено підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнено з-під варти в залі суду.

Не погоджуючись з указаною ухвалою заступник начальника третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 листопада 2024 року включно без визначення розміру застави.

Уважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

У доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що наявність постійного місця проживання підозрюваного не може свідчити про відсутність ризиків переховуватися від слідства чи здійснення впливу на інших учасників кримінального провадження, а сам факт неофіційного працевлаштування підозрюваного, який відомий лише зі слів самого ОСОБА_7 , не може вважатися ані доведеним, ані таким, що зменшує чи нівелює підтверджені ризики поведінки підозрюваного.

Уважає, що свідчення підозрюваного ОСОБА_7 , надані ним під час судового засідання щодо вчинення стосовно нього насильства з боку військових рф, треба сприймати критично, оскільки такі свідчення не підтверджуються матеріалами клопотання, сам ОСОБА_7 не надав показання щодо звернення до правоохоронних органів з відповідними заявами, повідомленнями.

Посилається на те, що необґрунтованим є висновок слідчого судді про негативний вплив у разі тримання підозрюваного під вартою на його фізичний та майновий стан, оскільки жодних свідчень, документів або інформації про захворювання чи якийсь інший подібний фізичний стан підозрюваного, наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, офіційного працевлаштування та зайнятості у матеріалах немає, жодних свідчень з цього приводу підозрюваним не надано.

Уважає необґрунтованим та помилковим висновок слідчого судді про можливість запобігти незаконному впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також ризику переховуватись від слідства під час перебування підозрюваного під домашнім арештом із забороною покидати житло з 21 години до 6 години наступного дня.

На переконання сторони обвинувачення запобігти впливу на свідків та інших учасників провадження, запобігти ризику переховування від слідства з урахуванням тяжкості та характеру злочинів, що інкримінується ОСОБА_7 , можливе лише за умови перебування підозрюваного під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, а також підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Головного слідчого управління СБ України перебувають матеріали кримінального провадження №0000006 від 09 січня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 111-2, частиною другою статті 28, частиною першою статті 438 КК України.

13 вересня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку статей 208, 615 КПК України.

13 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 111-2, частиною другою статті 28, частиною першою статті 438 КК України.

14 вересня 2024 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 111-2, частиною другою статті 28, частиною першою статті 438 КК України, у кримінальному провадженні №0000006 від 09 січня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2024 року клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишено без задоволення.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_7 залишати житлове приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено у межах строку досудового розслідування, тобто до 13 листопада 2024 року включно.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора у даному кримінальному провадженні, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Кривий Ріг без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покладено на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7

Роз`яснено підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнено з-під варти в залі суду.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом частин першої-четвертої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до пункту «с» статті 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, а саме: з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 111-2, частиною другою статті 28, частиною першою статті 438 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 111-2, частиною другою статті 28, частиною першою статті 438 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: листом від оперативного підрозділу ДЗНД СБ України від 20 березня 2024 року №5/2/4-3766; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 13 березня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 від 15 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 від 15 березня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 13 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 від 13 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 від 13 березня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 від 14 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 від 14 березня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 16 березня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 15 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_15 від 15 березня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 15 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_16 від 15 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_16 від 15 березня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 16 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідком ОСОБА_17 від 16 березня 2024 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 22 березня 2024 року; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 від 22 березня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 від 22 березня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 03 липня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_18 від 03 липня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_18 від 03 липня 2024 року; іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

Так, слідчим суддею встановлено, що існує ймовірність того, що ОСОБА_7 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

При цьому, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, місця роботи, хоча і мінімізує ризик переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, однак повністю його не виключає.

Крім того, надаючи оцінку можливості підозрюваним здійснення впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя виходив із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, та вважав доведеними наявність заявлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Разом з тим, твердження органу досудового розслідування щодо наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, знищення, сховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя правильно визнав необґрунтованими, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже більше півроку і у сторони обвинувачення було достатньо часу зібрати всі докази на обґрунтування висунутої ОСОБА_7 підозри, у зв`язку з чим вказані ризики не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даного клопотання.

До того ж, твердження органу досудового розслідування щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення не ґрунтуються на матеріалах, долучених до клопотання, та характеризуючих ознаках особи з огляду на те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, про що обґрунтовано зазначено слідчим суддею.

Також, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 працевлаштований, хоча не офіційно, має постійне місце проживання, враховано обставини, повідомлені підозрюваним під час розгляду вказаного клопотання щодо застосування відносно нього насильства військовослужбовцями зс рф та іншими військовими формуваннями рф під час вчинення інкримінованих органом досудового розслідування йому дій, які не спростовані прокурором, а також взято до уваги, що підозрюваний впродовж тривалого часу проживає у м. Кривий Ріг та від органу досудового розслідування не переховувався.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, проте стороною обвинувачення не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час розгляду клопотання тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою. Такі обставини не доведені в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, а саме: з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту в певний час доби.

Доводи сторони обвинувачення стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Окрім того, згідно з вимогами статті 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Станом на час розгляду апеляційної скарги прокурора строк дії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2024 року закінчився.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 з доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3