У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/595/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 серпня 2024 року, клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001551, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено.

Застосовано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів із визначенням застави, а саме до 12 жовтня 2024 року.

Визначено заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків передбачених цим Кодексом в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240, 00 грн.

Роз`яснено, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до матеріалів судового провадження, - 16 серпня 2024 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до клопотання, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинена у великих розмірах, в умовах воєнного стану, що відповідно до ст. 12 КК України, вчинене діяння, віднесено до тяжких злочинів, і за його скоєння передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що органом досудового розслідування здобуто докази, які свідчать про обґрунтованість підозри, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років та існуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.Поряд із цим, слідчий суддя взяв до уваги те, що останній маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вироком від 02.11.2023 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 4 ст.185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України, ч. 3 ст. 357 КК України, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на 3 роки. 29.10.2021 звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання на шлях виправлення не став та 02.12.2022 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України. 03.12.2022 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави, достатньої для виконання покладених обов`язків в розмірі 80 520 гривень. 22.08.2023 ОСОБА_6 був звільнений під заставу з Закарпатської УВП №9, 16.11.2023 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст.357 КК України. 10.01.2024 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави, достатньої для виконання покладених обов`язків в розмірі 121 120 гривень. 14.03.2024 ОСОБА_6 був звільнений під заставу з Закарпатської УВП №9 однак, не зважаючи на це, вчинив нове умисне, корисливе кримінальне правопорушення та розуміючи невідворотність призначення йому покарання терміном від 5 до 8 років позбавлення волі за вчинені ним тяжкі кримінальні правопорушення, ОСОБА_6 може зникнути від слідства і суду.

Крім того, слідчий суддя врахував як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , кількість та ступінь ризиків, передбачених ст.177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, та дійшов до висновку, що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що сторона обвинувачення жодним чином не обґрунтувала необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою на максимальний строк 60 днів. Вважає, що ризики щодо підозрюваного в даній справі відсутні, прокурором іншого належними та допустимими доказами не доведено. Звертає увагу на те, що ні прокурор, ні суд не намагалися дослідити можливість застосувати до ОСОБА_6 цілодобовий домашній арешт, оскільки останній має постійне місце проживання. Зазначає, що сума застави є необґрунтованою та надмірною, оскільки станом на сьогодні підзахисний визначену судом значну заставу не вніс, то є необхідність переглянути розмір даної застави в сторону зменшення. Просить суд застосувати рішення ЄСПЛ «Сукачов проти України» від 30.01.2020 в частині щодо переповненості СІЗО та можливості зменшення перебування там особи шляхом частішого застосування заходів, не пов`язаних з тюремним ув`язненням, і мінімізації використання попереднього ув`язнення. Просить суд, оскаржувану ухвалу скасувати, відмовити у задоволенні клопотання, обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судове провадження розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду.

При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0001551 від 02.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

14 серпня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 615 КПК України та поміщено до ІТТ № 1 ГУНП в Закарпатській області, та в цей же день його було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинена у великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення це свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена органами досудового розслідування та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому, належним чином умотивувавши такий.

Із цих підстав, такими, що не впливають на висновки слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, - апеляційний суд визнає і посилання сторони захисту на відомості про особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Викладені в апеляційній скарзі доводи на захист підозрюваного ОСОБА_6 , не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. До того ж обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі слідчому судді під час розгляду клопотання і такі враховані при прийнятті рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу та не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Щодо посилання сторони захисту на рішення ЄСПЛ «Сукачов проти України» від 30.01.2020 в частині щодо переповненості СІЗО та можливості зменшення перебування там особи шляхом частішого застосування заходів, не пов`язаних з тюремним ув`язненням, і мінімізації використання попереднього ув`язнення, не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не спростовує наявність встановлених судом ризиків, а також не відноситься до компетенції суду.

Отже, вирішуючи питання доцільності тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження і врахував при цьому практику ЄСПЛ.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у підозрюваного ОСОБА_6 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.

Тому, доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, - апеляційний суд також відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновків слідчого судді, вважаючи, що викладені в ухвалі слідчого судді факти, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, у тому числі і домашнього арешту.

Апеляційним суд бере до уваги аргументи, які наведені захисником підозрюваного у апеляційній скарзі, проте в даному конкретному випадку колегія суддів приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , досліджено обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України та належним чином мотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про зменшення застави, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки обговорюючи питання щодо зменшення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, характер та спосіб його вчинення, негативні наслідки для суспільства від злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, і дійшов належного висновку про визначення йому розміру застави, який, у разі його внесення, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 як підозрюваного у кримінальному провадженні.

Тому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави у межах ч. 5 ст. 182 КПК України 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, є необхідним і достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані і безпідставні.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 серпня 2024 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді