КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/6217/2024
У Х В А Л А

26 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в апеляційному провадженні за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за його заявою від 16 липня 2021 року (вих. № 4465/16).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та зобов`язати Шевченківський районний суд міста Києва повторно розглянути його скаргу за вих. №4466/23 від 23 липня 2023 року на бездіяльність керівника СУ ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей за заявою (вих. №4465/16 від 16 липня 2021 року) у порядку, визначеному статтями 306 - 307 КПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2024 року, проведеного після повернення судового провадження з Верховного Суду на підставі заяви про самовідвід суддів Київського апеляційного суду: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , визначено колегію суддів з розгляду вказаного судового провадження у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 26 вересня 2024 року до початку апеляційного розгляду судді ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заявили самовідвід від участі у розгляді скарги ОСОБА_5 з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 75 КПК України, оскільки у даному випадку стверджувалось про можливі сумніви щодо недотримання виключно суб`єктивного критерію безсторонності суду.

Учасники судового провадження у визначений час та дату судового розгляду у судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали, а тому, з урахуванням положень частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Обговоривши доводи заяв суддів про самовідвід, колегія суддів доходить висновку, що заяви про самовідвід підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 80 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід за наявності обставин, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу.

За змістом частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно пункту 26 рішення Європейського суду з прав людини «Де Куббер проти Бельгії» (Заява № 9186/80) від 26 жовтня 1984 року «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

Відповідно до пункту 104 рішення Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) від 09 квітня 2013 року, яке набуло статусу остаточного 27 травня 2013 року, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22 лютого 2013 року, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно частини першої статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Враховуючи, що апелянт ОСОБА_5 своєю поведінкою у публічному просторі припускається поведінки, яка, сама по собі, не викликає у суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 суб`єктивного ставлення до розгляду вказаного судового провадження, однак об`єктивно свідчить про наявність обставин, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у даному судовому провадженні, колегія суддів уважає за необхідне, відповідно до пункту 4 частини першої статті 75 КПК України, задовольнити заявлений суддями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 самовідвід.

Керуючись статтями 75, 77, 80 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Відвести суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від участі у розгляді апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року.

Матеріали апеляційного провадження №11-сс/824/6217/2024 (унікальний номер 761/27307/21) передати до управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду для здійснення повторного розподілу у порядку, визначеному статтею 35, частиною третьою статті 82 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2