Провадження № 1-кс/202/7105/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

18 жовтня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0001345 від 12.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернулася з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «DAF XF 460 FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L-1362», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які відповідно до свідоцтв про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 , НОМЕР_4 належать ОСОБА_7 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 11.10.2024 року приблизно о 19 год. 10 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «DAF XF 460 FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні із напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L-1362», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Центральній у смт Царичанка Дніпропетровської області, напроти будинку № 118-В допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля у невідведеному для переходу місці. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 був доставлений до лікарні, де від отриманих травм помер.

13.10.2024 року під час проведення огляду був вилучений автомобіль «DAF XF 460 FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні із напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L-1362» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який направлений на зберігання на спеціальний майданчик ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22.

Постановою слідчого вищевказаний транспорт визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що з метою запобігання приховуванню, пошкодженню, псуванню, перетворенню, передачі, відчуженню, знищенню транспортного засобу, який є речовим доказом, проведення судових експертиз, виникла потреба в накладенні на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України.

В судовому засіданні володілець майна ОСОБА_4 та представник власника майна адвокат ОСОБА_5 просили не позбавляти права користування транспортним засобом.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що автомобіль та причеп були неодноразово оглянуті, в тому числі експертом, ознаки, які б вказували на непрацездатний стан робочої гальмівної системи, відсутні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що 12.10.2024 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за № 0001345.

Як убачається з матеріалів клопотання, 13.10.2024 року слідчим був вилучений автомобіль «DAF XF 460 FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні із напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L-1362», на якому будь-яких пошкоджень не виявлено.

Постановою слідчого автомобіль «DAF XF 460 FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричеп «SCHMITZ SCS 24L-1362» реєстраційний номер НОМЕР_2 визнані речовими доказами.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з частиною 3 статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений автомобіль «DAF XF 460 FT» номерний знак НОМЕР_5 із напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L-1362» номерний знак НОМЕР_2 відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також слідчим суддею береться до уваги, що ці транспортні засоби під час досудового розслідування були неодноразово оглянуті, в тому числі за участю спеціаліста та експерта.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що позбавлення права користування автомобілем, який використовується у підприємницькій діяльності, становитиме надмірний тягар та буде непропорційним порівняно з потребами досудового розслідування.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України також визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

В даному випадку всі необхідні слідчі та процесуальні дії з вилученими транспортними засобами проведені, зафіксовано відомості, необхідні для досудового розслідування, в тому числі проведення відповідних експертиз.

Отже, слідчий суддя вважає, що з урахуванням всіх обставин кримінального провадження позбавлення права користування транспортним засобом є невиправданим, а тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Водночас, оскільки автомобіль із напівпричепом визнані речовими доказами у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та цей час у кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування, слідчий суддя вважає, що відчуження власником цього майна чи його передання іншим особам може ускладнити досудове розслідування.

Тому клопотання прокурора необхідно задовольнити частково, наклавши арешт на автомобіль «DAF XF 460 FT» номерний знак НОМЕР_5 із напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L-1362» номерний знак НОМЕР_2 шляхом заборони їх відчуження та розпорядження ними.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «DAF XF 460 FT» номерний знак НОМЕР_5 із напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L-1362» номерний знак НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_7 та якими керував ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Автомобіль «DAF XF 460 FT» номерний знак НОМЕР_5 із напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L-1362» номерний знак НОМЕР_2 повернути власнику або законному володільцю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_9