У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши у матеріали клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000386 від 12.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000386 від 12.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про накладення арешту.

Клопотання мотивоване тим, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000386 від 12.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

У клопотанні вказано на те, що як встановлено досудовим розслідуванням окремі посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 можливо перевищили свої службові повноваження при здійсненні затримання людини, що мало місце 12.09.2024 неподалік приміщення зазначеної вище установи у АДРЕСА_1 .

До матеріалів кримінального провадження долучено відеозапис, який розміщено в Телеграмканалі за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якому видно подію за участі особи у цивільному одязі та кількох осіб у військовій уніформі, які затримують зазначену цивільну особу, при цьому застосовують незаконні заходи фізичного впливу. На відеозаписі видно, що особи у військовій уніформі прибули двома мікроавтобусами, до одного з яких завантажили цивільного та повезли у невідомому напрямку.

Слідчий зазначає, що відповідно до офіційного коментаря розміщеного відеозапису посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що до даної події причетні працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , які затримували особу, яка вчинила правопорушення та намагалась втекти.

При цьому у клопотанні зазначено, що 12.09.2024 на території ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000386 від 12.09.2024, було проведено огляд з метою виявлення інформації, яка може мати доказове значення для доведення вини у кримінальному провадженні. Зокрема, під час огляду було виявлено два транспортні засоби, на яких ймовірно пересувались особи у військовій уніформі безпосередньо перед затриманням цивільної особи, а також після його затримання, крім того, в салоні одного з мікроавтобусів перевозили затриманого. Інформацію про те, що саме ці транспортні засоби зафіксовані на відеозаписі - підтвердив керівник ІНФОРМАЦІЯ_4 , полковник ОСОБА_4 . Зазначені транспортні засоби можуть мати важливе доказове значення для кримінального провадження, зокрема в салоні може міститись слідова інформація щодо осіб, причетних до вчинення можливого правопорушення, а також сліди перебування затриманого в салоні одного з них. Оглядом було вилучено наступні транспорті засоби: «Opel Vivaro» на якому на момент огляду були встановлені номерні знаки республіки Польща WE403GG, а також «VW Т5» на якому на момент огляду були встановлені транзитні номерні знаки на червоному фоні НОМЕР_1 . Після вилучення автомобілі поміщенні на майданчик тимчасового тримання ТЗ Центру забезпечення ГУНП в Закарпатській області, що в АДРЕСА_2 .

У клопотанні вказано на те що вказані вилучені автомобілі в ході досудового розслідування визнано речовими доказами.

При обґрунтуванні клопотання слідчий покликається на положення ст. 170, ст. 172 КПК України.

Слідчий просить: враховуючи викладене, з метою забезпечення завдань кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, в порядку ст.ст. 36, 40, 131,132,170,171 КПК У країни, накласти арешт на виявлені та вилучені під час огляду транспортні засоби, а саме: автомобіль «Opel Vivaro», на якому на момент огляду були встановлені номерні знаки республіки Польща WE403GG; автомобіль «VW Т5», на якому на момент огляду були встановлені транзитні номерні знаки на червоному фоні НОМЕР_1 .

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 ЦПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, згідно частини 2 статті 171 КПК України, повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Крім цього законодавець встановлює обов`язок для слідчого, прокурора, зазначаючи, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000386 від 12.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

12.09.2024 на території ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000386 від 12.09.2024, було проведено огляд з метою виявлення інформації, яка може мати доказове значення для доведення вини у кримінальному провадженні. Зокрема, під час огляду було виявлено два транспортні засоби, на яких ймовірно пересувались особи у військовій уніформі безпосередньо перед затриманням цивільної особи, а також після його затримання, крім того, в салоні одного з мікроавтобусів перевозили затриманого. Інформацію про те, що саме ці транспортні засоби зафіксовані на відеозаписі - підтвердив керівник ІНФОРМАЦІЯ_4 , полковник ОСОБА_4 . Зазначені транспортні засоби можуть мати важливе доказове значення для кримінального провадження, зокрема в салоні може міститись слідова інформація щодо осіб, причетних до вчинення можливого правопорушення, а також сліди перебування затриманого в салоні одного з них. Оглядом було вилучено наступні транспорті засоби: «Opel Vivaro» на якому на момент огляду були встановлені номерні знаки республіки Польща WE403GG, а також «VW Т5» на якому на момент огляду були встановлені транзитні номерні знаки на червоному фоні НОМЕР_1 . Після вилучення автомобілі поміщенні на майданчик тимчасового тримання ТЗ Центру забезпечення ГУНП в Закарпатській області, що в м. Мукачево по вул. Бергівська об`їзна, б/н.

Згідно постанови слідчого від 13.09.2024 вказані транспортні засоби визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий як на підставу необхідності накладення арешту на майно вказує на те, що враховуючи викладене, з метою забезпечення завдань кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, в порядку ст.ст. 36, 40, 131,132,170,171 КПК України.

Однак слідчий жодним чином не конкретизує необхідність накладення арешту, не обґрунтовує та ним не доведено мету застосування такого заходу кримінального провадження, як арешт майна, не зазначено яким критерієм ст. 98 КПК України, відповідає майно на яке він просить накласти арешт.

При цьому прокурор у клопотанні вказує на загальні підстави накладення арешту, зазначивши, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 172 клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Разом із тим, клопотанні не містить відомостей про власника/володільця вилучених транспортних засобів. Вказано лише, що огляд в ході якого було вилучено транспортні засоби було проведено на території ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії свідоцтв про реєстрацію автомобілів матеріали справи не містять.

Відсутність відомостей про власника транспортного засобу позбавляє слідчого суддю можливості повідомлення його належним чином про дату та час розгляду клопотання про арешт майна.

Варто зауважити, що відповідно до п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч.7 ст. 173 КПК України, копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали: фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів;

…У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Тобто, власник майна, має бути належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, з метою забезпечення дотримання його прав.

При цьому, відповідно до п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Варто зазначити, що до клопотання додано лише: витяг з ЄРДР, копію протоколу огляду та копію постанови про визнання транспортних засобів речовими доказами.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Разом із тим, належного обґрунтування та конкретизації мети та підстав накладення арешту на майно - транспортні засоби, слідчим не наведено.

Разом із тим, згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У вказаному кримінальному провадженні, згідно долученого витягу з ЄРДР, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.

При цьому, згідно клопотання про арешт майна до слідчого судді звернувся саме слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Вивченням матеріалів клопотання встановлено, що прокурор не виконав вимоги, передбачені ч. 2 ст. 171 КПК України, та належним чином не мотивував своє клопотання, зокрема, в частині мети накладення арешту на вищевказане майно, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Клопотання слідчого не містить посилань на наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, та їх відповідне обґрунтування.

Клопотання прокурора містить лише формальне посилання на загальні норми КПК України, які передбачає можливість арешту тимчасового вилученого майна, накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Окрім того, із вказаним клопотанням у даному кримінальному провадженні, може звертатися прокурор, а звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000386 від 12.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про накладення арешту, повернути прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1