Справа № 307/3583/24
Провадження №1-кс/307/593/24
УХВАЛА
про часткове задоволення скарги
23 серпня 2024 року м. Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку ч. 4 ст. 107 КПК України (за відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні та нездійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження) скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_3 22 серпня 2024 року звернулася до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні ним відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та про зобов`язання Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20 серпня 2024 року.
В обґрунтування скарги посилалася на те, що 20 серпня 2024 року о 16 год. 15 хв., внаслідок зловмисних дій посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які під виглядом законного приводу, а саме: оформлення заяви щодо зняття з обліку та взяття на облік за місцем фактичного проживання, запросили по телефону ОСОБА_4 до приміщення Тячівського РТЦК, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Одразу ж після прибуття ОСОБА_4 був обмежений у пересуванні, а саме під загрозою застосування сили йому заборонили виходити з приміщення, при цьому жодне документування затримання не здійснювалось, повідомлення адвокату чи рідним не передавалось.
Усі запити та спроби встановити факт позбавлення волі ігнорувались. Впродовж подальших 5 годин ОСОБА_4 утримувався без доступу до їжі, води та туалету. Попри письмову та усну відмову ОСОБА_4 від прибуття для та відправлення у військову частину з РТЦК та СП, та розуміючи відсутність юридичної відповідальності для ОСОБА_4 за сумлінну відмову від військової служби в силу приписів статті 9 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод конвенції та практику Європейського суду з прав людини, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив наступний ряд організаційних та юридичних дій, спрямованих на штучне надання ОСОБА_4 статусу військовослужбовця з подальшим приховуванням його місцезнаходження, завідомо знаючи про відсутність законних підстав для утримання та позбавлення свободи ОСОБА_4 відхилив клопотання останнього про звільнення та не повідомив органи ДБР та прокуратури про його позбавлення волі; склав наказ про зарахування ОСОБА_4 до групи військовослужбовців, що направляються до місця проходження військової служби (навчального центру); завідомо знаючи про те, що ОСОБА_4 не набув статусу військовослужбовця, через підкорення наказу змусив останнього сісти до автомобіля, яким направив його до начального центру; приховав від командира військової частини/навчального центру інформацію про відсутність у ОСОБА_4 статусу військовослужбовця; не повідомив дружину ОСОБА_4 про його місцеперебування та факт позбавлення волі. Безперервна тривалість тримання ОСОБА_4 триває вже понад 36 годин і продовжує тривати досі та його місцезнаходження досі невідоме.
20 серпня 2024 року вона подала усну заяву про злочин, повідомивши про це на лінію «102». Повідомлення було залишено приблизно о 20:00 год. Пізніше того ж дня вона подала письмову заяву про злочин, особисто передавши її слідчо-оперативній групі, що приїхала на виклик. Слідчо - оперативна група обмежилась лише прийняттям заяви та не стала входити у приміщення Тячівського ТЦК, посилаючись на відсутність повноважень. Події злочину кваліфіковані нею за статтям 146-1 (насильне зникнення) та 127 (катування) Кримінального кодексу України. Починаючи з 21 серпня 2024 року і станом на сьогодні слідчий жодного разу не повідомляв її про правову долю поданої нею заяви. Усі спроби дізнатись про результат поданої заяви про злочин не дали жодного результату.
Від особи, що подала скаргу - ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Представник Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, який був належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із довідки про отримання електронних судових повісток, у судове засідання не прибув, однак його неприбуття не є перешкодою для розгляду скарги.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Ураховуючи наведене, а також те, що у судове засідання заявник та представник Тячівськго РВП ГУНП в Закарпатській області не прибули і їх неприбуття не перешкоджає розгляду скарги, розгляд скарги проведено за відсутності вказаних осіб та фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.
Дослідивши обставини скарги, слідчий суддя дійшла висновку про її часткове задоволення, виходячи з такого.
Згідно п. 1) ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Із змісту скарги відомо, що 20 серпня 2024 року ОСОБА_3 подала заяву про вчинення кримінального правопорушення за ст. 127, 146-1 КК України відносно ОСОБА_4 слідчооперативній групі Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області (а. с. 1-4).
Однак, станом на день розгляду скарги відомості слідчим чи іншою службовою особою, уповноваженою на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, представник Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області у судове засідання не прибув, даних про внесення до ЄРДР відомостей слідчому судді не надав.
Із роз`ясень, які містяться в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 видно, що у разі якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до статті 284 КПК України.
Ураховуючи наведене, а також те, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення є суттєвим порушенням слідчим вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Рішенням Конституційного Суду України від 17.06.2020 р. N 4-р(ІІ)/2020 положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Щодо вимог про зобов`язання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області внести відомості до ЄРДР за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 та 146-1 КК України, слідчий суддя зазначає таке.

Згідно з положеннями ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення при внесенні відомостей до ЄРДР відноситься до повноважень дізнавача чи слідчого, а не до повноважень слідчого судді під час розгляду скарги на бездіяльність органу досудового розслідування судом.

Згідно із вимогами ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

gazakon.ua/l_doc2. ІНФОРМАЦІЯ_2 " title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">Статтею 214 КПК України визначено, що кваліфікацію кримінального правопорушення здійснює слідчий при внесенні відомостей до ЄРДР.

Ураховуючи наведене, виключне право на кваліфікацію кримінального правопорушення належить дізнавачу, слідчому.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 20 серпня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення.

Відмовити у задоволенні іншої частини скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1