КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.08.2024 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , погоджене начальником відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою строком до 24.10.2024 включно, із визначенням застави у розмірі 69 700 000 грн, та покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

______________________________________________________________________________

Справа № 757/38019/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5956/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк покладених слідчим суддею обов`язків, у разі внесення застави, визначено до 24.10.2024 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В апеляційній скарзі захисник зазначала, що підозрюваному ОСОБА_6 та захисникам не були надані копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою, що свідчить про недотримання стороною обвинувачення вимог п. 3 ч. 3 ст. 184 КПК України.

У клопотанні від 22.08.2024, яке стало підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , наведені неправдиві відомості та обставини, які вводять в оману суд.

Судом першої інстанції не досліджено матеріалів справи, які б давали підстави для обгрунтованої підозри. Матеріали, які скопійовані з іншого провадження в порушення вимог процесуального законодавства, не містять доказів, які б переконали об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин.

Жодного порушення службових повноважень чи зловживання службовим становищем всупереч інтересам служби органом досудового розслідування не виявлено та не долучено до матеріалів клопотання.

Повідомлення про підозру від 28.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000803 не містить конкретного формулювання, у якій саме формі вчинено ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 209 КК. Об`єктивна сторона у повідомленні про підозру є лише формальним цитуванням положень ст. 209 КК.

Як убачається зі змісту підозри, органом досудового розслідування не зазначено, який обов`язок не дотримано ОСОБА_6 ; яку із функцій чи обов`язку не виконав чи неналежно виконав ОСОБА_6 , яке суспільно небезпечне діяння ним вчинено та які суспільно небезпечні наслідки настали, на який злочинний шлях став ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи на посаді начальника

ІНФОРМАЦІЯ_1 є факт, який не заперечується і органом досудового розслідування, що у 2022 - 2023 роках ОСОБА_6 перебував на лікуванні, відпустці за станом здоров`я - орієнтовно 233 дні, та не виконував обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_6 має бездоганну службу протягом 34 років, учасник АТО, нагороджений державними нагородами, до дисциплінарної чи іншої відповідальності ніколи не притягувався.

Чинне законодавством України не містить заборони займатися підприємницькою діяльністю близьким родичам та членам сім`ї особи, яка займає військові посади та на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Види підприємницької діяльності, якими займаються особи, описані в повідомленні про підозру, не пов`язані з військовою службою чи будь-якими напрямками, на які може впливати ОСОБА_6 . Будь-який зв`язок з підприємницькою діяльністю дружини, тещі, матері ОСОБА_6 та його посадовими обов`язками і повноваженнями повністю відсутній.

На переконання захисника, висновок від 19.07.2023 за наслідками проведеного Національним агентством з питань запобігання корупції моніторингу способу життя, не може бути визнаний судом як доказ обгрунтованої підозри, оскільки НАЗК у висновку помилково ототожнюючи поняття членів сім`ї та близьких осіб, дійшло хибного висновку про можливість проведення моніторингу способу життя матері - ОСОБА_10 , тещі - ОСОБА_11 , а також ОСОБА_12 , який не відноситься до жодної із вищевказаних категорій.

При цьому, у висновку не зазначено, за якими критеріями вищевказаних осіб віднесено до членів сім`ї.

Також апелянт зазначала, що суд за наслідками розгляду клопотання проігнорував недотримання стороною обвинувачення імперативних приписів ч. 3 ст. 199 КПК, перебираючи на себе функції обвинувачення в частині доказування факту відсутності зменшення заявлених ризиків, що виправдовують подальше тримання під вартою.

Також, апелянт вказує про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та ту обставину, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів на їх підтвердження.

Сама по собі тяжкість можливого покарання за умови визнання особи винуватою, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі.

Зокрема, ризик втечі ОСОБА_6 відсутній, оскільки останній здав на зберігання свої паспорти для виїзду за кордон, та Державна прикордонна служба надала відповідь про неможливість перетину кордону особою, щодо якої застосовано запобіжний захід.

На думку апелянта, в матеріалах клопотання відсутні докази на підтвердження обставин, які б свідчили про існування ризику впливу на свідків з боку ОСОБА_6 з метою зміни їх поведінки або контролю їх показань, а також ризику знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей та документів.

Встановлена судом застава в розмірі 69 700 000 гривень є завідомо непомірною та фактично безальтернативним запобіжним заходом.

Крім того, при розгляді клопотання слідчим суддею не враховано стан здоров`я ОСОБА_6 , висновки судово-медичної експертизи, а також те, що в умовах слідчого ізолятора надається виключно первинна медична допомога.

Як для держави, так і для суспільства відсутня нагальна потреба в ізоляції ОСОБА_6 протягом такого тривалого часу, з урахуванням дії попереднього запобіжного заходу, а саме тримання під вартою з 24.07.2023 і по теперішній час.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_13 , який приймав участь в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000803 від 18.09.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , організував набуття, володіння, використання та розпорядження транспортними засобами та нерухомим майно, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, на загальну суму 142 927 001 грн., шляхом здійснення фінансових операцій, вчинення правочинів з таким майном, переміщення, зміни форми (перетворення) такого майна, а також організував вчинення дій, спрямованих на приховування такого майна, права на таке майно та джерел його походження, достеменно знаючи, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю одержано злочинним шляхом, в особливо великому розмірі, що відповідно до п. 2 Примітки до ст. 209 КПК України перевищує вісімнадцять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно даних протоколу затримання від 28.05.2024, цього ж дня о 14 год. 29 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку абз. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

28.05.2024 ОСОБА_13 повідомлено про підозру в організації набуття, володіння, використання та розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій, вчинення правочинів з таким майном, переміщення, зміни форми (перетворення) такого майна, а також організації вчинення дій, спрямованих на приховування такого майна, права на таке майно та джерел його походження, достеменно знаючи, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю одержано злочинним шляхом, в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2024 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.07.2024 включно, із визначенням застави у розмірі 140 000 000 грн, та покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Постановою керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_14 від 19.07.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000803 продовжено до трьох місяців, тобто до 28.08.2024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.07.2024 ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 28.08.2024, із визначенням застави у розмірі 75 700 000 грн, та покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.08.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000803 продовжено до шести місяців, тобто до 28.11.2024.

23.08.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим начальником відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , в якому просив продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, у межах строку досудового розслідування, та у випадку визначення застави, встановити її в розмірі 75 700 000 грн, із покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.08.2024 задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою строком до 24.10.2024 включно, із визначенням застави у розмірі 69 700 000 грн, та покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк покладених слідчим суддею обов`язків, у разі внесення застави, визначено до 24.10.2024 включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на дані про особу підозрюваного.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінального правопорушення, дійшов висновку про наявність виключного випадку, відповідно до якого застава в межах, передбачених ч. 3 ст. 183 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та визначив підозрюваному заставу у розмірі 69 700 000 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ніж тримання під вартою із визначенням застави, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній посилання на недотримання стороною обвинувачення вимог п. 3 ч. 3 ст. 184 КПК України, з тих підстав, що підозрюваному ОСОБА_6 та захисникам не були надані копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою, спростовуються даними долученої до клопотання розписки підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_7 про вручення їм 22.08.2024 копії клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, та доданих до клопотання матеріалів на 6 томах (том 5, а.с. 145). При цьому, будь-яких заперечень чи зауважень щодо кількості та переліку вручених учасникам провадження додатків до клопотання, вказана розписка не містить.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про недотримання слідчим вимог ст. 184 КПК України при зверненні із клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

Доводи захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Так, згідно із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованих злочинів, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника про неконкретність повідомленої підозри, відсутність об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, недоведеність порушення ОСОБА_6 службових повноважень чи зловживання службовим становищем, відсутність зв`язку ОСОБА_6 із підприємницькою діяльністю його дружини, тещі та матері, неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, які, на переконання захисника, скопійовані з іншого кримінального провадження та з порушенням вимог закону, а також неналежність та недопустимість як доказу висновку Національного агентства з питань запобігання корупції від 19.07.2023, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Та обставина, що підозрюваний, як зазначено апелянтом, здав на зберігання свої паспорти для виїзду за кордон, а також доводи про неможливість перетину кордону особою, щодо якої діє запобіжний захід, не свідчать про відсутність існування ризику переховування підозрюваного, у тому числі на території України.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Матеріали судового провадження також містять відомості, які дають підстави для висновку про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які поряд із раніше зазначеними ризиками теж залишаються існувати та вірогідність настання яких є досить високою.

Наведені в апеляційній скарзі відомості про особу підозрюваного та його репутацію, не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Дослідивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

При вирішенні питання про продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, надав належну оцінку в сукупності всім обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбаченим ст. 178 КПК, та дійшов обґрунтованого висновку, що такі відомості не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та необхідність продовження строку тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_6 є необгрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри та даних про майновий стан підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що застава у виду 69 700 000 гривень, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисника на не, що слідчий суддя не взяв до уваги стан здоров`я підозрюваного, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки відсутні відомості медичного характеру, які вказують на неможливість підозрюваного утримуватись під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 серпня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3