Ухвала

Іменем України

05 вересня 2024 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві- ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

адвоката ОСОБА_4 (дистанційно)

засудженого ОСОБА_5 (дистанційно)

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про взяття особу на поруки

встановив:

14 серпня 2024 року на розгляд до судді ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про взяття особу на поруки.

В судовому засіданні, призначеному на 05 вересня 2024 року прокурор ОСОБА_6 заперечував стосовно задоволення клопотання, оскільки при укладанні угоди ОСОБА_5 було роз`яснено зміст та наслідки укладання угоди відповідно до ст. 472-473, 476 КПК України. Проти задоволення клопотання заперечував.

Адвокат та засуджений просили задовольнити клопотання.

Суд дослідивши зазначене клопотання та додатки до нього приходить до наступного висновку.

30 червня 2024 року між прокурором та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання ОСОБА_5 , за ч.4 ст.402 КК України і з урахуванням ст. 69 КК України сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Сторони вважають за можливе з урахуванням всіх обставин кримінального провадження на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання ОСОБА_5 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання під вартою ОСОБА_5 з 18 березня 2024 року.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та на її підставі винести вирок.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості та він згоден з призначенням обвинуваченому покарання, зазначеного в угоді.

Обвинувачений пояснив, що він цілком розуміє характер кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, по якому йому пред`явлене обвинувачення і по якому він визнає вину, розуміє наданні законом права, передбачені абзацами 1 і 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст.424 КПК України, йому роз`яснено та є зрозумілими.

Згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити цю угоду.

Враховуючи викладене, вислухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження поданої угоди, та вважає доведеним у судовому засіданні те, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, тобто ч.4 ст. 402 КК України.

Вироком від 08 липня 2024 року вищевказану угоду було затверджено.

Отже, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про взяття особу на поруки необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 472-473, 476 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про взяття особу на поруки залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1