Справа № 296/7385/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира звернулася з клопотанням захисник ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майната просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира 23.11.2023 року в частині накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження автомобілем "Toyota Land Cruiser", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування клопотання зазначає, що слідчими ОВС СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000260, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

У ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира 23.11.2023 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , та накладено заборону на відчуження та розпорядження автомобілем "Toyota Land Cruiser", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Накладено арешт на майно вилучене в ході обшуку автомобіля "Toyota Land Cruiser", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: видаткову накладну № 42 від 01.07.2022 на 1 арк.; товарно-транспортні накладні на 2 арк.; довіреність № 39 від 01.07.2022; специфікацію № 17, №18, № 19 (другі примірники) на 6 арк.; 2 акти повернення продукції постачальнику від 20.06.2022 та від 30.06.2022 на 2 арк.; акт вхідного контролю № 685 на 1 арк; акт вхідного контролю № 683 на 1 арк.; специфікацію № 12 на 1 арк. (копія); видаткові накладні № 233 від 29.06.2022 та № 230 від 29.06.2022, № 228 від 29.06.2022, № 229 від 29.06.2022, які упаковано до спецпакету PSP 4291656. В задоволенні решти клопотання відмовлено.

З огляду на те, що арешт на майно був накладений ще 23.11.2023 року вважає, що у подальшому застосуванні обраного судом заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки упродовж понад 8 місяців застосування відносно вищевказаного майна цього заходу забезпечення кримінального провадження слідчим та прокурором не доведено наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення; обґрунтованої потреби досудового розслідування, яка виправдовує такий ступінь втручання в права особи; неможливість виконання того завдання, з метою якого застосовується арешт майна його значення як речового доказу для цього кримінального провадження та необхідність забезпечення збереження.

В ухвалі про накладення арешту на майно від 23.11.2023 року підстава такого накладення на вищезазначений транспортний засіб не була зазначена.

Які обставини, яка саме мета доведена слідчим у клопотанні про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідомо.

Навіть якщо слідчим суддею передбачалося накладення арешту на автомобіль "Toyota Land Cruiser", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів то стороною обвинувачення упродовж всього строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України. Усі додані слідчим до клопотання про арешт майна матеріали в своїй сукупності не надають жодних підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, оскільки вони не містять фактів тих обставин, на які посилався слідчий.

З них не вбачається, що існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, яке може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження як того вимагають положення п.1 ч.3 ст.132 КПК України.

Як з долучених до клопотання слідчого про арешт майна матеріалів так із самої ухвали слідчого судді про арешт майна не вбачається причетність до розслідуваного кримінального провадження ОСОБА_5 , останньому про підозру не було повідомлено.

Протягом 8 місяців після накладення арешту на автомобіль слідчим чи прокурором не було призначено жодної експертизи щодо цього майна.

Експертиза є одним з ключових інструментів кримінального провадження, що дозволяє визначити доказове значення вилученого майна. Відповідно до ст.242 КПК України експертиза проводиться у випадках коли для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання в галузі науки, техніки, мистецтва або ремесла. Експертиза має визначити чи містить вилучене майно сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ.

Якщо орган досудового розслідування протягом 8 місяців не призначив експертизу щодо вилученого автомобіля, натомість власник майна користується автомобілем, тому про яке збереження речових доказів на останньому може йти мова, це свідчить, що даний автомобіль не має доказової цінності для розслідування.

У даному випадку якщо автомобіль не був досліджений експертами на предмет наявності таких слідів або інших важливих відомостей, тому його подальше утримання під арештом є необґрунтованим. Відсутність призначення експертизи підтверджує, що орган досудового розслідування не вбачає в автомобілі потенційного джерела доказів, отже арешт на нього не відповідає цілям кримінального провадження.

Крім того, власник автомобіля не викликався на допити, що свідчить про відсутність інтересу органу досудового розслідування до цього майна як доказу, що в черговий раз підтверджує, що автомобіль не може бути визнаний речовим доказом, оскільки він не містить слідів кримінального правопорушення або іншої інформації, що має значення для справи.

Це свідчить про формальний підхід до розслідування даного кримінального провадження стороною обвинувачення та зводиться виключно до невиправдано тривалого утримання майна, що лише спричиняє негативні наслідки для його власника - ОСОБА_5 у вигляді створення перешкод для належного розпорядження власним майном. При цьому, ні слідчий, ні прокурор не можуть обґрунтувати, яке саме значення має арештоване майно для розслідування кримінального провадження та встановлення конкретних фактів і обставин вчинення цього кримінального правопорушення.

Оскільки автомобіль не використовується як речовий доказ і не має значення для інших завдань кримінального провадження, потреба в його подальшому утриманні під арештом відпала, тому відповідно до ст.174 КПК України арешт на майно повинен бути скасований.

Продовження арешту на автомобіль без законних підстав є порушенням права власника на мирне володіння своїм майном, що гарантується ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції та ст. 41 Конституції України. Такий арешт є непропорційним втручанням у права ОСОБА_5 і суперечить принципам, закріпленим у національному законодавстві та практиці ЄСПЛ.

Враховуючи, що відпала потреба в арешті та відсутні будь-які дії з боку органу досудового розслідування для використання автомобіля як доказу вважає, що є всі підстави для скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України.

Підстав, які б обґрунтовували подальше втручання у права власника майна ОСОБА_5 шляхом збереження обмеження арештом його прав на вилучене майно не доведено органом досудового розслідування.

На даний час у застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна відпала потреба, а збереження такого арешту призводить до невиправданого втручання у правомочності власника майна.

Враховуючи вищевикладене просить клопотання задовольнити.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами.

Захисник у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні у задоволенні клопотання просив відмовити, оскільки потреба в арешті майна не відпала і продовжує існувати.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, арешт майна має бути скасованим, якщо відпали підстави його застосування, або арешт було накладено необґрунтовано.

Водночас, відповідно до положень ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000260 від 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

23.11.2023 слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_8 накладено арешт на майно, у тому числі на автомобіль "Toyota Land Cruiser", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 23.11.2023 вбачається, що арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів.

Як вбачається з матеріалів клопотання заявника та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування обраний захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі про накладення арешту на майно.

Крім того, з наданих прокурором у судовому засіданні пояснень вбачається, що обставини, якими обґрунтовувався арешт, не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що арешт на майно накладено необґрунтовано або на даний час відпала необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту майна у кримінальному задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна а відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1