233 № 233/1764/24
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

23 липня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004960 від 18 грудня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шарапанівка, Крижопільського району, Вінницької області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації, стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004960 від 18 грудня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження призначений на 09 годину 00 хвилин 23 липня 2024 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти служби строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 червня 2024 року включно.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 діб до 29 липня 2024 року включно.

На адресу суду надійшло клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, що існували на момент обрання вказаного запобіжного заходу станом на теперішній час не перестали існувати. Наполягав, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не будуть дієвими.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання посилаючись на його обґрунтованість. Зазначив, що ризики, які містяться в клопотанні не зменшились. Заперечував щодо клопотання захисника, оскільки ризики це невизначена подія, яка не передбачає доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснить такі дії, але оцінюється ймовірність таких обставин.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора. Додав, що не вчиняв жодного злочину, все, що зазначив прокурор є необґрунтованим обвинуваченням, оскільки потребував лікування через стан здоров`я. Додав, що має проблеми з хребтом та може стати особою з інвалідністю якщо вчасно не отримає лікування. Підтримав позицію захисника.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, просив відмовити у його задоволенні з огляду на те, що ризики на які посилається прокурор є припущенням. Прокурор безпідставно висловлюється, про те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, що свідчить про його упереджене ставлення. Посилався на норми Конституції щодо презумпції невинуватості, ст. 9 КПК України щодо неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, адже слід виявити як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого. Звернув увагу суду, що обвинувачений має позитивні характеристики, в минулому був працівником правоохоронних органів, по справі залишилось допитати лише двох свідків, вважає, що ризики на які посилається прокурор можуть бути мінімізовані шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та вивчивши клопотання прокурора, захисника дійшов такого висновку.

Старший солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який проходив військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 18 грудня 2023 року приблизно о 11 год. 30 хв. перебуваючи в АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойовий наказ тимчасового виконувача обов`язки командира 3 стрілецької роти на оборону №1004, 09.00 від 18.12.2023 відданий на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , 08.00 від 18.12.2023, щодо вибуття для виконання завдань за призначенням на позицію відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в районі АДРЕСА_2 із завданням не допустити прориву противника, нанести йому ураження вогнем усіх засобів групи, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі, вважає за доцільне обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_4 більш небезпечним, ніж втеча. У зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді.

- ризик незаконно впливати на свідків обґрунтовується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. За таких обставин, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Під час судового розгляду допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , разом з цим, залишились не допитані свідки сторони обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачується, як військовослужбовець, може вчинити злочини, передбачені ст. 407, 408 КК України.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом на теперішній час не встановлено.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 року змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні" та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 574/2022 від 12 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 58/2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 254/2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України 26 липня 2023 року № 451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 734/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 49/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 271/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану» № 2472 від 28.07.2022 внесено зміни до статті 176 КПК України які передбачають, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Пунктом 5 частини 1 статті 176 КПК України передбачено тримання під вартою.

За приписами статті 176 КПК України, до військовослужбовця, який вчинив військовий злочин під час дії правового режиму воєнного стану, не може застосовуватися будь-який інший запобіжний захід, крім як тримання під вартою.

Крім того, відповідно до абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, суд, відповідно до абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Твердження захисника та обвинуваченого про те, що ОСОБА_4 будь-якого кримінального правопорушення не вчиняв, потребував лікування, а обвинувачення ґрунтуються на припущеннях, суд не приймає до уваги, оскільки наведені захисником та обвинуваченим доводи є предметом судового розгляду по суті, відповідно до вимог ст. 91, 94 КПК України. Крім того, стороною захисту не надано жодного документу щодо неможливості перебування обвинуваченого за станом здоров`я в умовах тримання під вартою на гауптвахті.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 діб до 20 вересня 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 для організації виконання.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На ухвалу суду обвинуваченим, захисником, прокурором може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1