ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2492/24 Справа № 216/619/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 серпня 2024 року включно.

Із вказаним судовим рішенням не погодився обвинувачений та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. На обґрунтування своїх вимог вказує, що прокурором ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню вчинено злочин, у зв`язку із чим останній заявлено відвід. Судом першої інстанції не звернуто увагу на доводи обвинувачених щодо незаконних дій прокурора.

Звертає увагу, що по даному кримінальному провадженню вже допитані свідки та потерпілі. Також в матеріалах справи наявні докази міцних соціальних зв`язків.

Прокурор, обвинувачений та захисник про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні, на адресу апеляційного суду не надходило, тому колегія суддів, відповідно до вимог ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю обвинуваченого прокурора та захисника.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 затримано 10.08.2022 року та ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.08.2022 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Прокурор, у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином обґрунтовав наявність ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєного умисного, корисного кримінального правопорушення, скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, з погрозою застосування насильства, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, вік та стан його здоров`я, відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою.

Твердження захисника щодо упередженості прокурора у кримінальному провадженні не є підставою для зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який. Прокурор у кримінальному провадженні, підтримує державне обвинувачення по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 , доказам, якими прокурор обґрунтовує обвинувачення буде надана оцінка судом під час ухвалення остаточного рішення. Крім того, судом вирішувалось питання щодо відводу прокурора за вказаних обставин.

Передчасними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого, в частині оцінки доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Також, колегією суддів, враховано наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, норми закону не вимагають надання доказів того, що обвинувачений здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні, що в даному випадку виходячи з характеру інкримінованих кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Отже, доводи обвинуваченого не спростовують висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо нього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді