Справа № 495/9037/24
№ провадження 1-кс/495/2075/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вільне Білгород-Дністровского району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

01.10.2024 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001403 від 28.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

1. - Виклад обставин, зазначених в клопотанні.

ОСОБА_4 28 вересня 2024 року приблизно о 16 годині 40 хвилині в денний час доби, без опадів, при сухому дорожньому покритті, маючи стаж водіння автомобілем з грудня 2022 року, керуючи у стані алкогольного сп`яніння ( відповідно до результатів тесту Драгер 1.75 проміле) технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «BMW 318» з номером кузова НОМЕР_1 , з реєстраційним номером НОМЕР_2 , по ділянці автодороги Т1610 сполученням ОСОБА_7 , у напрямку від смт Сергіївка до села Вільне Білгород-Дністровського району, Одеської області, в порушення вимог пунктів п. 2.9 а), п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху), маючи реальну та об`єктивну можливість стежити за дорожньою обстановкою, діючи з необережності та проявляючи злочинну самовпевненість, не переконавшись, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості руху, та допустив виїзд на керованому ним транспортному засобі за межі проїзної частини та подальше перекидання транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю марки «BMW 318» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правого стегна.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог пунктів 2.9 а) та 12.1 «Правил дорожнього руху» України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

За викладених вище обставин, дії ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено достатність доказів для повідомлення підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконному впливу на свідків, а також запобігання скоєння інших кримінальних правопорушень. Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, під час досудового розслідування установлено наявність ряду ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть суттєво вплинути на проведення досудового розслідування, а саме:

- підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , з метою зміни показів свідків на свою користь може здійснювати будь-який тиск, що у свою чергу ускладнить проведення досудового розслідування у розумні строки та об`єктивного установлення усіх обставин скоєного злочину. Деякі свідки є знайомими підозрюваного, у зв`язку з чим на нього також може бути здійснено тиск, а покази свідків сприймаються судом безпосередньо відповідно до вимог ст. 93 КПК України;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, під час внесення вказаного клопотання враховано ряд обставин, які певною мірою визначають саме такий вид запобіжного заходу, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення:

- тяжкість покарання, а саме підозрюваному ОСОБА_4 за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років;

- вік та стан здоров`я підозрюваного: ОСОБА_4 є молодою працездатною особою;

- відсутність доброї репутації підозрюваного.

У зв`язку з викладеним слідчий просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням на гауптвахті

ІНФОРМАЦІЯ_3 - Позиції сторін.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

3. - Мотивація суду.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

В рамках кримінального провадження №0001403 30.09.2024 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Вільне Білгород-Дністровского району Одеської області, громадянину України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Вказане повідомлення вручено особисто ОСОБА_4 30.09.2024 о 12 год. 40 хв.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: консультаційним висновком спеціаліста №1262 від 28.09.2024, довідкою №1262 лікаря-травматолога КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» від 28.09.2024, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №154 від 28.09.2024 та іншими зібраними в рамках кримінального провадження доказами.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Дослідивши надані до клопотання матеріали, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, що кваліфікуються за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так слідчим у клопотанні було зазначено, а прокурором у судовому засіданні що підозрюваний ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 т. 286-1 КК України передбачає покарання до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , з метою зміни показів свідків, понятих, невстановлених осіб у яких він придбав наркотичний засіб, на свою користь може здійснювати будь-який тиск, що у свою чергу ускладнить проведення досудового розслідування у розумні строки та об`єктивного установлення усіх обставин скоєного злочину;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Оцінюючи питання про ризик втечі ЄСПЛ зазначає,що він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року).

На підставі наведених сторонами доказів, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування. Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором хоча і доведені ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, однак можливість їх настання є низькою.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором в судовому засіданні зазначено, що при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , слід врахувати, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до скоєння підозрюваним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень та не зможе запобігти вчиненню підозрюваним інших кримінальних правопорушень, адже передбачають обов`язки, які не пов`язані із обмеженням свободи особи.

Окрім того, слідчим у клопотання наголошено, що міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та відсутність постійного місця проживання, може призвести до вчинення обвинуваченим інших, більш тяжких кримінальних правопорушень, а також, як і випадку зазначеному вище, не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків з метою викривлення їхніх показів або іншого незаконного впливу та може послугувати наслідком проведення не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування, проведення якого є обов`язком органу досудового розслідування.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя зазначає, що відповідно до п.2 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Прокурором у судовому засіданні не надано доказів того, що ОСОБА_4 є раніше судимою особою, а отже на думку слідчого судді застосування стосовно нього такого запобіжного заходу суперечить положенням ст. 183 КПК України.

Враховуючи правову позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні прокурором не доведено, що наявність існування ризиків, на які він посилається, не може бути забезпечено іншим більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що передбачено статтею 181 КПК України.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість доказів про вчинення підозрюваним вказаних кримінального правопорушення, а також обставин, що його характеризують слідчий суддя приходить до висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_1 із забороною йому залишати місце свого проживання в період часу з 22-00 год. по 05-00 год. в межах строку досудового розслідування, тобто до 30.11.2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків покласти на Білгород-Дністровський РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1