29 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши подання начальника Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону № 3886 від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 30.01.2024 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, -
До суду надійшло подання начальника Вознесенівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 , про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону № 3886 від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 30.01.2024 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік
В обґрунтування подання зазначено, що особова справа відносно гр. ОСОБА_5 надійшла до Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області з Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області 12.09.2024 року. 26.09.2024 гр. ОСОБА_5 ознайомлений з порядком виконання покарання з випробуванням. Згідно вимоги УІАП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до кримінальної відповідальності та повідомлень ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області встановлено, що в період іспитового строку засуджений до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. За час іспитового строку обов`язки, покладені на нього судом, не порушував. 09.08.2024 набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна). Згідно цього Закону, за ч. 1 ст. 51 КУпАП України передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З огляду на вищезазначене, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. На момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, розмір вартості викраденого майна з якого настає кримінальна відповідальність становив 1762 грн. З вироку суду вбачається, що розмір вартості викраденого ОСОБА_5 майна складає 1624,80 грн, що у свою чергу виключає кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України та вказані дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення. За таких обставин, враховуючи, що згідно вироку сума викраденого ОСОБА_5 майна становить 1624,80 грн, тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення злочину, представник органу пробації просила ОСОБА_5 , на підставі ст. 74 КК України, звільнити від призначеного судом покарання.
У судовому засіданні прокурор Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 проти задоволення подання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 не заперечила.
Представник органу пробації ОСОБА_4 підтримала вказане подання.
Засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити подання органу пробації.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши доводи органу пробації та матеріли особової справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Соломо`янського районного суду м. Києва від 30.01.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з визначеним іспитовим строком 1 рік.
Як вбачається з вироку, кримінальне правопорушення ОСОБА_5 скоєне 10.07.2018. Своїми діями ОСОБА_5 , внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдав потерпілому ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду у розмірі 1624 грн 80 коп. без ПДВ.
Вказаний вирок набрав законної сили 01.03.2024.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Як вбачається з положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, зокрема вказано «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».
З урахування вказаних змін, встановленого у 2018 році прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також положень підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV, пункту 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, кримінальна відповідальність за викрадення майна настає лише у тому разі, коли вартість майна перевищує 1762 грн.
Конституційний Суд України в рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) розтлумачив положення ст. 58 Конституції України щодо зворотної дії у часі кримінально-правової норми, яка пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це стосується випадків: коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено зі складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження форми вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.
Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію. Так, декриміналізація - це скасування кримінального закону, що передбачає кримінальну відповідальність і покарання за конкретне кримінальне правопорушення.
Декриміналізація діяння може здійснюватися такими способами: а) суспільно небезпечне діяння може бути визнане таким, що не є суспільно небезпечним за змістом; б) таким, що не є кримінально протиправним за формою; в) таким, що не є ні суспільно небезпечним за змістом, ні кримінально протиправним за формою.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК (ч. 1 ст. 2КК України).
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Положеннями ч. 1ст. 5 КК України унормовано, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі №278/1566/21 дійшла висновку, що відповідь на запитання, чи мають зміни, яких зазнали статті 185, 190, 191 КК внаслідок зміни редакції ст. 51 КУпАП, зворотну дію в часі, залежить від відповіді на запитання, чи є Закон № 3886-IX «законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи» у значенні ст. 5 КК.
Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.
Об`єднана палата виходить з того, що статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.
Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.
Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.
Як наслідок, Об`єднана палата вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.
Правила п. 13 ч. 1ст. 537 КПК України закріплюють вимогу, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.
Суд вважає за необхідне застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Положеннями ч. 2ст. 74 ККУ країни унормовано кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.
З урахуванням викладеного, ураховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, на підставі ч. 1 ст.5, ч. 2 ст.74 КК України, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30.01.2024, відповідно, подання органу пробації про приведення вироку суду у відповідність до закону підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 58 Конституції України, статтями 5, 74 КК України, статтями 372, 395, 537, 539 КПК України, суд
Подання начальника Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області - задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30.01.2024 за ч. 2 ст. 185 КК України, покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання, з визначеним іспитовим строком 1 рік.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 29 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1