Справа № 740/3858/24
Провадження № 1-кс/740/943/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

встановила:

30.10.2024 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 ,

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 є пенсіонером, використовував автомобіль для поїздок до м.Ніжина за ліками, для закупівлі продуктів харчування та інших господарських цілях. До того ж, його дружина є пенсіонеркою, має ряд захворювань і потребує транспортування до лікарень для здійснення медичних оглядів, тому даний автомобіль йому вкрай необхідний. Наразі автомобіль вже оглянутий експертом, висновки експерта вже зроблені та знаходяться в матеріалах справи.

Просиять передати на зберігання транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2103» д.р.н. НОМЕР_1 , 1974 року випуску, кузов № НОМЕР_2 жовтого кольору, який зареєстрований за ОСОБА_5 , та перебуває у володінні ОСОБА_4 .

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася та 01.11.2024 подала заяву, у якій просила розглядати справу без її та ОСОБА_4 участі. Підтримала клопотання та просила його задовольнити та передати траспорний засіб на відповідальне зберігання ОСОБА_4 з можливістю ним користуватися..

Слідчий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав 01.11.2024 до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, у якій просив клопотання про скасування арешту задовольнити частково, не заперечував проти передачі автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_4 з наданням права користування вказаним майном, залишивши в силі заборону відчуження та розпорядження автомобілем.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до ч.1 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя, ознайомившись з клопотанням та доданими до нього документами дійшла до наступного висновку.

Ніжинським РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000473від 20.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 24.06.2024 у кримінальному провадженні №0000473від 20.06.2024 за ч.1 ст.286 КК України, досудове розслідування якого здійснюється Ніжинським РВП ГУНП в Чернігівській області, накладено арешт в тому числі на автомобіль марки «ВАЗ 2103» д.р. НОМЕР_3 . НОМЕР_1 , 1974 року випуску, кузов № НОМЕР_2 жовтого кольору зареєстрований за ОСОБА_5 , мешканцем АДРЕСА_1 та якйи перебуває у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Розгляд клопотання про скасування арешту слідчим суддею (судом) під час досудового розслідування або судового провадження регламентуються положеннями ст.174 КПК України.

Так, ч.1 ст.174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 2 встановлено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 1 ст.174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу ст.41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Відповідно до пункту першого ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.

Враховуючи позицію слідчого у кримінальному провадженні та доводи володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності на арештований транспортний засіб, пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку орган досудового розслідування прагне досягти у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що автомобіль марки «ВАЗ 2103» д.р. НОМЕР_3 . НОМЕР_1 , 1974 року випуску, кузов № НОМЕР_2 жовтого кольору, який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, можливо передати володільцеві ОСОБА_4 на відповідальне зберігання в порядку, визначеному ст.100 КПК України, що забезпечить збереження речового доказу, заборонивши відчужувати та розпоряджуватись вказаним транспортним засобом до скасування арешту у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановила:

клопотання задовольнити частково.

Змінити місце зберігання арештованого майна автомобіля марки «ВАЗ 2103» д.р.н. НОМЕР_1 , 1974 року випуску, кузов № НОМЕР_2 жовтого кольору, який зареєстрований за ОСОБА_5 , мешканцем АДРЕСА_1 та перебуває у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 .

Передати автомобіль марки «ВАЗ 2103» д.р.н. НОМЕР_1 , 1974 року випуску, кузов № НОМЕР_2 жовтого кольору, володільцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , під розписку для відповідального зберігання.

Заборонити законному володільцю ОСОБА_4 та власнику ОСОБА_5 розпоряджатися, у тому числі відчужувати та змінювати технічний стан та технічні характеристики транспортного засобу марки «ВАЗ 2103» д.р.н. НОМЕР_1 , 1974 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , жовтого кольору.

Зобов`язати законного володільця ОСОБА_4 надавати безперешкодний доступ до автомобіля марки «ВАЗ 2103» д.р.н. НОМЕР_1 , 1974 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , жовтого кольору, слідчому у вказаному кримінальному провадженні у разі необхідності проведення слідчих дій з використанням даного транспортного засобу.

Попередити законного володільця ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1