Справа № 185/7874/19
Провадження № 1-кп/185/78/24
У Х В А Л А

17 жовтня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000266 від 27.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 (ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_3 (ВКЗ),

захисника - адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Обвинуваченим заявлено клопотання про заміну адвоката ОСОБА_5 , а в разі відмови в заміні захисника, про відмову від захисника ОСОБА_5 , який був призначений Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Вмотивоване клопотання тим, що між обвинуваченим та захисником було кілька телефонних розмов. Захисник територіально перебуває в м. Тернівка Дніпропетровської області, а обвинувачений в м. Дніпрі, обвинувачений не може відвідати адвоката. Також захисник не виконав вимоги щодо ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень.

Після конфіденційної бесіди обвинувачений свою заяву підтримав, захисник та прокурор не заперечували. Також обвинувачений зазначив, що він потребує іншого захисника за призначенням.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого, прокурор заперечував щодо заміни та підтримав щодо відмови від адвоката.

Вирішуючи дане клопотання, суд враховує наступні положення законодавства.

Відповідно до ст. 59 КУ кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Ст. 49 КПК України передбачено способи залучення захисника (особисто або за призначенням).

Одночасно обвинувачений відповідно до ст. 54 КПК України має право замінити або відмовитись від захисника.

Реалізація права на заміну чи відмову від захисника та відповідна процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами 1 та 3 якої, зокрема, передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

В даному провадженні, оцінюючи доводи обвинуваченого, суд враховує, що 15 січня 2024 року обвинувачений зазначив, що він потребує захисника, але в нього немає коштів на його залучення.

Цього ж дня йому було призначено захисника за призначенням та оголошена перерва для з`явлення захисника. 16 січня 2024 року обвинуваченому призначено захисника ОСОБА_6 , який ознайомився з матеріалами даного провадження.

19 січня 2024 року обвинуваченому та захиснику було надано можливість поспілкуватись конфіденційно та надано час на доознайомлення з матеріалами провадження.

20 лютого 2024 року обвинуваченим подано клопотання про відмову, але по своїй суті про заміну захисника за призначенням з підстав, що той не ознайомився з іншими провадженнями, між ними не відбулась фізична зустріч, через проживання за різними адресами та наявності кількох телефонних розмов.

В цей же день у заміні захисника відмовлено з підстав, викладених в ухвалі від 20 лютого 2024 року.

14 березня 2024 року обвинуваченим заявлено клопотання про відмову від захисника, яка була прийнята судом, оскільки законодавцем визначено, що за статтею пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення участь захисника не є обов`язковою.

В цей же день обвинуваченим повідомлено, що він знайшов собі іншого захисника за договором, але попрохав вирішити питання про скасування застави.

04 квітня 2024 року обвинувачений в судове засідання з`явився без захисника. Також у зв`язку з неврученням прокурору копії клопотання про зміну запобіжного заходу не вирішувалось питання скасування застави та продовжено судовий розгляд. Встановлено порядок дослідження доказів та надано можливість обвинуваченому надати покази. Останній повідомив, що покази надаватиме, коли буде його адвокат. Судом було надано час обвинуваченому для запрошення захисника та роз`яснено, що в разі не запрошення останнього, буде призначено адвоката за призначенням.

01 травня 2024 року обвинувачений в судове засідання з`явився без адвоката та вказав, що потребує адвоката за призначенням. В цей же день постановлено ухвалу, якою доручено Регіональному центру з надання вторинної правової допомоги призначити адвоката обвинуваченому. 08 травня 2024 року захисником призначено ОСОБА_5

14 травня 2024 року в засіданні захистом заявлено, що необхідний час для ознайомлення з провадженням. Захиснику надано час ознайомитись з провадженням.

20 червня 2024 року продовжено судовий розгляд. Одночасно обвинуваченим заявлено відвід головуючому, який залишено без розгляду. Наступні засідання не відбулись через відключення електрики. 25 липня 2024 року засідання не відбулось через відсутність звуку в суді, з яким проводиться ВКЗ, де перебував обвинувачений.

16 серпня 2024 року засідання не відбулось внаслідок заяви обвинуваченого. Наступне не відбулося за заявою прокурора.

17 жовтня 2024 року в засіданні оголошено клопотання обвинуваченого щодо захисника Палька.

Вирішуючи дане клопотання, суд враховує положення КПК, спеціального законодавства та практику ЄСПЛ.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правничу допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», заміна призначеного адвоката проводиться Центром шляхом прийняття відповідного рішення. Виключні підстави та порядок заміни адвокатів, що надають безоплатну вторинну правничу допомогу, визначені ст. 24 цього Закону.

Місцеві центри відповідно до покладених на них завдань, поміж іншого, приймають рішення про заміну адвоката/працівника місцевого центру, який надає безоплатну допомогу, у випадках, передбачених Законом (Положення про центри з надання безоплатної правничої допомоги).

Таким чином, згідно п. 11 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», заміна призначеного адвоката проводиться Центром шляхом прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оцінка якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної первинної правничої допомоги здійснюється за зверненням органів місцевого самоврядування, а безоплатної вторинної правничої допомоги - за зверненням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, комісіями, утвореними для цієї мети радами адвокатів регіонів.

Таким чином, КПК України не передбачено можливості проводити судом заміну чи відсторонення адвоката, призначеного Центром для надання безоплатної вторинної правничої допомоги за винятком питання відводу захисника в порядку ст. 78 КПК України.

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правничу допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

«Держава не може нести відповідальності за кожен недолік у роботі захисника призначеного з метою надання юридичної допомоги, або обраного обвинувачуваним. Незалежність представників юридичної професії від держави передбачає, що здійснення захисту є по суті відносинами між підсудним та його захисником незалежно від того, чи призначається захисник для надання юридичної допомоги, чи його послуги оплачуються з приватного джерела (див. рішення від 24 вересня 2002 року у справі «Кускані проти Сполученого Королівства» (Cuscani v. the United Kingdom), заява № 32771/96, п. 39). Згідно з підпунктом «c» пункту 3 статті 6 Конвенції втручання від компетентних національних органів вимагається лише у тому випадку, коли нездатність захисника ефективно представляти інтереси підзахисного є очевидною або у достатній мірі доведена до їх відома якимось іншим способом (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії» (Kamasinski v. Austria), Серія А, № 168, та рішення від 21 квітня 1998 року у справі «Дауд проти Португалії» (Daud v. Portugal), п. 38, Reports 1998-II).

Таким чином право обвинуваченого на захист не є абсолютним. Суд не вправі врегульовувати порядок спілкування адвоката з клієнтом та обирати спосіб їх взаємодії з однієї сторони, а з іншої сторони в поведінці обвинуваченого простежується намагання затягнути розгляд провадження, використовуючи засоби заміни та відмови від захисту. Аналогічна поведінка мала місце стосовно захисника ОСОБА_7 .

За таких обставин, суд вважає заяву обвинуваченого такою, що задоволенню не підлягає, оскільки це суперечитиме інтересам правосуддя в даному провадженні та порушуватиме принцип розумності розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 48, 49, 52, 54 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відмову від захисника - адвоката ОСОБА_5 або його заміну іншим захисником з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, однак може бути оскарження під час оскарження рішення, яким завершується судовий розгляд.

Суддя: ОСОБА_1