Провадження № 1-кс/201/4937/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0003389 від 08.10.2024 клопотання старшого слідчого СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,-

В судовому засіданні приймали участь

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003389 від 08.10.2024 стосовно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 25.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024 та № 740/2024 від 29.10.2024 із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Органом досудового розслідування встановлено, що керівництвом окупаційної адміністрації РФ («ДНР») за попередньою змовою з вищим військово-політичним керівництвом РФ, в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту 19.02.2022, в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, для участі у збройній агресії РФ проти України.

Крім того, з метою реалізації політики окупації та остаточної т.зв. інтеграції окупованих території Донецької області до складу «ДНР», придушення спротиву проукраїнського населення, керівництвом окупаційної адміністрації РФ в Донецькій області прийнято низку юридично нікчемних документів, законність яких не визнається державою Україна - законів та підзаконних нормативних актів «ДНР», направлених на забезпечення примусової загальної мобілізації громадян України, а саме (мовою оригіналу):

-Закон ДНР № 15/04-ВС «О вооруженных силах ДНР» от 20.06.2014;

-Закон ДНР № 08-ІНС от 13.02.2015 «О военной обязанности и военной службе», принятый Постановлением Народного Совета ДНР № I-58П-НС от 13.02.2015;

-Закон ДНР № 10-ІНС от 26.02.2015 «О мобилизационной подготовке и мобилизации», принятый Постановлением Народного Совета ДНР от 17.02.2015;

-Закон ДНР № 23-ІНС от 24.03.2015 «Об особых правовых режимах», принятый Постановлением Народного Совета ДНР № I-100П-НС от 24.03.2015;

-Закон ДНР № 84-ІНС от 14.08.2015 «Об обороне», принятый Постановлением Народного Совета ДНР от 14.08.2015;

-Указ Главы ДНР № 79 от 25.03.2021 «О призыве граждан 1994-2003 годов рождения на военную службу в апреле-июле 2021 года»;

-Указ Главы ДНР № 29 от 19.02.2022 «О проведении общей мобилизации»;

-Указ Главы ДНР № 31 от 22.02.2022 «О призыве граждан 1995-2004 годов рождения на военную службу по мобилизации»;

-Указ Главы ДНР № 94 от 19.03.2022 «О специальных формированиях»;

-Указ Главы ДНР № 99 от 31.03.2023 «О мерах обеспечения призыва граждан 1996-2005 годов рождения на военную службу в Донецкой Народной Республике в 2023 году»;

-Указ Главы ДНР № 131 от 28.04.2023 «О создании призывной комиссии Донецкой Народной Республики по мобилизации граждан Российской Федерации и призывных комиссий муницципальных образований Донецкой Народной Республики по мобилизации граждан Российской Федерации»;

-Указ Главы ДНР № 124 от 28.03.2024 «О мерах по обеспечению призыва граждан 1994-2006 годов рождения на военную службу в Донецкой Народной Республике в 2024 году»;

-Указ Главы ДНР № 221 от 14.05.2024 «Об упразднении (о ликвидации) Управления Народной милиции Донецкой Народной Республики».

Так, 20.06.2014 представниками окупаційної влади прийнято т.зв. «Закон ДНР «О вооруженных силах ДНР» № 15/04-ВС, у відповідності до якого створено незаконне збройне формування «вооруженные силы ДНР», завданням яких є збройне утримання тимчасово окупованих територій Донецької області та участь у збройній агресії проти України спільно з військовослужбовцями ЗС Російської Федерації. При цьому до органів військового управління віднесено т.зв. «военные комиссариаты».

Крім того, 24.03.2015 т.зв. «урядом ДНР» прийнято т.зв. «Закон Донецкой Народной Республики» № 23-ІНС от 24.03.2015 «Об особых правовых режимах». Частиною 1 статті 29 т.зв. «Закону» передбачено, що (мовою оригіналу) «военное положение на территории Донецкой Народной Республики вводится указом Главы Донецкой Народной Республики». П. «Б» ч. 2 ст. 29 передбачено, що (мовою оригіналу) «одновременно с введением военного положения указом Главы Донецкой Народной Республики о введении военного положения может объявляться мобилизация». Статтею 34 визначено повноваження т.зв. «главы Донецкой Народной Республики по обеспечению режима военного положения», а саме (мовою оригіналу):

«1. Глава Донецкой Народной Республики:

а) осуществляет руководство организацией обеспечения режима военного положения;

в) контролирует осуществление мер военного положения;

д) издает нормативные правовые акты по вопросам военного положения;

е) устанавливает порядок привлечения сил и средств Вооруженных сил Донецкой Народной Республики, других войск, формирований и органов к обеспечению режима военного положения и определяет их задачи в соответствии с настоящим Законом;

и) определяет порядок прохождения военной службы в период действия военного положения».

Статтею 37 на громадян, які перебувають на території т.зв. «Донецкой Народной Республики» накладено ряд обмежень їх конституційних прав, а саме (мовою оригіналу):

«Граждане и другие лица в условиях действия особых правовых режимов обязаны:

а) выполнять требования настоящего Закона, законов Донецкой Народной Республики, иных нормативных правовых актов Донецкой Народной Республики по вопросам особых правовых режимов;

в) являться по вызову в органы государственной власти и управления, органы самоуправления, органы военного управления, обеспечивающие особые правовые режимы, а также в военные комиссариаты по месту жительства;

г) выполнять требования, изложенные в полученных ими мобилизационных предписаниях, повестках и распоряжениях органов государственной власти и управления, органов самоуправления, органов военного управления, обеспечивающих особые правовые режимы, а также военных комиссариатов;

д) участвовать в работах оборонного характера, а также вступать в специальные формирования в порядке, установленном Главой Донецкой Народной Республики;

е) предоставлять в соответствии с настоящим Законом, другими законами Донецкой Народной Республики, указами Главы Донецкой Народной Республики в целях обеспечения безопасности человека, общества и государства, обороны страны имущество и ресурсы, находящиеся в их собственности, с последующим возмещением государством понесенного ими ущерба в порядке, определяемом указом Главы Донецкой Народной Республики».

У подальшому, 14.08.2015 представниками окупаційної влади прийнято т.зв. «Закон ДНР «Об обороне», відповідно до ст. 1 якого збройними силами «ДНР» є підрозділи «народной милиции Донецкой Народной Республики», а т.зв. указом № 418 від 03.12.2020 створено незаконне військове формування «управление Народной милиции ДНР», на яке покладено функції здійснення збройного опору ЗСУ на території Донецької області та забезпечення захисту життєдіяльності діючої окупаційної адміністрації Російської Федерації від зовнішніх загроз.

Вказане непередбачене законом збройне формування має організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, його учасники озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мають тяжке військове озброєння та військову техніку. В зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, що полягає в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронних органів України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокуються в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій частині Донецької області та мають загальну координацію керівництва.

Так, до складу «народной милиции ДНР» входять наступні відділи «военного комисариата ДНР», незаконно створені на тимчасово окупованій території Донецької області:

1. ВВК «ДНР» по Київському, Ворошиловському та Калинінському районам м. Донецька;

2. ВВК ДНР по Пролетарсько-Будьоновському району м. Донецька;

3. ВВК ДНР по Петровсько-Куйбишевському району м. Донецька;

4. ВВК ДНР по м. Горлівка;

5. ВВК ДНР по Центрально-міському району м. Макіївка;

6. ВВК ДНР по Радянському району м. Макіївка;

7. ВВК ДНР по Червоногвардійському району м. Макіївка;

8. ВВК ДНР по Амвросіївському району;

9. ВВК ДНР по Єнакіївському району;

10. ВВК ДНР по Новоазовсько-Тельманівському району;

11. ВВК ДНР по Снежнянсько-Торезькому району;

12. ВВК ДНР по Старобешівському району;

13. ВВК ДНР по м. Харцизську;

14. ВВК ДНР по м. Шахтарську,

керівники яких в своїй діяльності підпорядковані т.зв. «военному комиссару Донецкой народной республіки».

У подальшому т.зв. «указом Главы Донецкой Народной Республики ОСОБА_5 № 29 від 19.02.2022 «О проведении общей мобилизации» оголошено загальну мобілізацію на тимчасово окупованій території Донецької області.

Також т.зв. Указом «Главы ДНР» № 94 від 19.03.2022 «О внесении изменений в Указ Главы ДНР от 22 февраля 2022 года № 30 «О специальных формированиях» збільшено граничний вік мобілізованих чоловіків до спеціальних формувань з 18 до 65 років. До виконання цих наказів представниками окупаційної адміністрації РФ залучено вищевказані т.зв. «военные комиссариаты ДНР».

Крім того, 22.03.2023 створено т.зв. юридичну особу РФ «Федеральное казенное учреждение «Военный комиссариат Донецкой Народной Республики»» (юридична адреса: 283005, Донецкая Народная Республика, г. Донецк, ул. Буковинская, д.2) та у подальшому т.зв. «указом Главы ДНР» № 221 від 14.05.2024 «Об упразднении (о ликвидации) Управления Народной милиции Донецкой Народной Республики» розпочато процедуру ліквідації структурних підрозділів т.зв. «военных комиссариатов ДНР», створених у складі т.зв. «народной милиции ДНР».

Так, будучи залученим до протиправної діяльності вищого військово-політичного керівництва РФ, що полягало у підготовці та початку військової операції в Україні з метою окупації території України, шляхом ведення агресивної війни на її території, у тому числі для захоплення, утримання і встановлення контролю над населеними пунктами України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміючи наявність міжнародного збройного конфлікту, шляхом видання т.зв. «указа Главы ДНР «О проведении общей мобилизации» № 29 від 19.02.2022, організував здійснення загальної мобілізації чоловічого населення віком від 18 до 55 років на тимчасово окупованій території Донецької області з метою його подальшого залучення до участі у збройній агресії РФ проти України.

Отже, починаючи з 19.02.2022 по теперішній час, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді т.зв. глави ДНР, розуміючи наявність міжнародного конфлікту, на виконання спільного злочинного плану з вищим політичним керівництвом РФ, видавав та продовжує видавати на даний час, використовуючи свої владні повноваження, юридично нікчемні документи, законність яких не визнається державою Україна - підзаконні нормативні акти «ДНР», зокрема т.зв. «указы Главы Донецкой Народной Республики», на виконання яких «начальники отделов военных комиссариатов ДНР», а також інші невстановлені особи, у порушення ст. ст. 3, 68 Конституції України, ст. ст.4, 8, 51, 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 забезпечують проведення загальної примусової мобілізації чоловіків на тимчасово окупованій території Донецької області, які в подальшому, в примусовому порядку, через загрозу застосування «кримінальної відповідальності», передбаченої ст. 388 «Уклонение от прохождения военной и альтернативной гражданской службы» т.зв. «Уголовного кодекса Донецкой Народной Республики», без відповідної бойової підготовки направляються для ведення бойових дій проти України у складі регулярних військ ЗС РФ.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_5 т.зв. «начальниками отделов военных комиссариатов ДНР» примусово мобілізовано невстановлену кількість громадян України, які мешкали на тимчасово окупованій території Донецької області, серед яких:

-ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , примусово мобілізовані на території міста Горлівка Донецької області;

-ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , примусово мобілізовані на території міста Макіївка Донецької області;

-ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , примусово мобілізовані на території міста Харцизьк Донецької області;

-ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , та ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , примусово мобілізовані на території міста Шахтарськ Донецької області;

-ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , примусово мобілізовані на території міста Амвросіївка Донецької області;

-ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , примусово мобілізований на території міста Єнакієве Донецької області;

-ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , примусово мобілізований на території міста Сніжне Донецької області;

-ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_28 , ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_30 , ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_31 , ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_32 , ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_33 , ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_34 , ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_35 , ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_36 , та ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_37 , примусово мобілізовані на території міста Донецьк.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив вимоги ст. ст. 4, 8, 51, 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється в порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

26 вересня 2024 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території Донецької області.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням м. Донецьк та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_38 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_5 на 05.10.2024, 06.10.2024 та 07.10.2024 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000045 від 21.02.2022, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_5 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 01.10.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 який є захисником за призначенням.

Таким чином 01.10.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме здійсненні примусової мобілізації громадян України на тимчасово окупованій території Донецької області.

Постановою слідчого від 10.10.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину, може спонукати його залишити місце проживання та виїхати за межі України або переховуватися на тимчасово окупованій території. Також, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування оскільки він на неодноразові виклики до прокурора та органу досудового розслідування для проведення процесуальних дій жодного разу не з`явився і не повідомив про причини неявки.

Існує ризик і знищення доказів, а тому наявний ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний продовжує перебувати на тимчасово окупованій території та займатись протиправною діяльністю.

Враховуючи факт переховування підозрюваного від слідства, а також те, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності свідчать про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги його тяжкість та специфіку, а також те, що у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, йому може бути призначено покарання у вигляді реального позбавлення волі, дані про особу підозрюваного, є підстави вважати, що запобіжним заходом, який здатний забезпечити належну поведінку підозрюваного є лише тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник заперечував, щодо задоволення даного клопотання прокурора, вважав клопотання необґрунтованим, просив відмовити у задоволенні.

Вислухавши думку учасників та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, приходить до наступних висновків.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 25.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024 та № 740/2024 від 29.10.2024 із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

Таким чином, розгляд клопотання здійснюється в умовах воєнного стану з особливостями визначеними КПК України.

Відповідно до Наказу № 197 від 20 липня 2022 року визначено тимчасове місце дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а саме слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь, Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на території Соборного району в м. Дніпрі, на період дії воєнного стану, або до прийняття окремого рішення Головою Служби безпеки України.

Таким чином розгляд клопотання здійснюється за місцем знаходження органу досудового розслідування.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З матеріалів клопотання встановлено, що 08.10.2024, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003389, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

26 вересня 2024 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території Донецької області.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням м. Донецьк та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_38 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_5 на 05.10.2024, 06.10.2024 та 07.10.2024 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000045 від 21.02.2022, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_5 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 01.10.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України, асаме, повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 який є захисником за призначенням та опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_38 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином 01.10.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме здійсненні примусової мобілізації громадян України на тимчасово окупованій території Донецької області.

Постановою слідчого від 10.10.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів потерпілих, які протоколами огляду мережі інтернет, де є інформація викладена в клопотання слідчого, висновком експерта яким встановлено, що на зображеннях з мереж інтернет зображений саме підозрюваний.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється в порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає встановленим наявність ризику ухилення від органу досудового слідства підозрюваним, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і розуміючи наслідки завершення досудового слідства та судового розгляду, може намагатись уникнути правоохоронні органи та суд. Цей ризик підтверджується і тим, що підозрюваний в даний час перебуває на тимчасово окупованій території і на виклики не з`являється. Також ризик підсилюється наявністю воєнного стану на території України в умовах якого уникнути правоохоронців легше ніж в мирний час.

Також не виключений ризик продовження своєї злочинної діяльності підозрюваним, так як злочин у якому він підозрюється є триваючим і з огляду на надані докази, останній не має наміру припиняти вчинення протиправних дій.

Доходячи до висновку про наявність ризику, суд звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Таким чином судом встановлено наявність ризику визначеного п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно підозрюваного може бути обрано запобіжний захід.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд враховує дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, також суд враховує вид та ступінь встановлених ризиків, тяжкість злочину, обстановку в якій вчинено злочин, а саме, воєнний стан, який продовжується і у якому уникнути слідства легше ніж під час миру, а тому суд вважає, що недостатньо застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою відносно підозрюваного.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Крім того, положеннями частини 4 ст. 197 КПК України, встановлено, що у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України- задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала, щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Повний текст ухвали суду буде оголошений о 09:00 годині 11 листопада 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1