Справа № 545/4957/24
Провадження № 1-в/545/792/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2024 Полтавський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2,3 ст.74 КК України щодо засудженої ОСОБА_3 ,

встановив:

ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» звернулася до суду з поданням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2,3 ст.74 КК України.

Подання вмотивоване тим, що набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів». Так, з 09.08.2024 за крадіжку чужого майна, шахрайство, привласнення та розтрату чужого майна, якщо вартість тайого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0, 5 до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, настає відповідальність за ст. 51 КУпАП. Відтак, за таких обставин, дії ОСОБА_3 відносяться до адміністративного правопорушення.

Від засудженої та представника установи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, подання просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення подання відносно ОСОБА_3 . Вважав за можливе звільнити ОСОБА_3 від покарання за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволення з наступних підстав.

Згідно п.13,14 ч.1 ст.537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, інші питання про всілякого роду сумніви та протирічча, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання у разі необхідності вирішення питань передбачених, зокрма, п.14 ч.1 ст. 537 КПК України

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу,

Судом встановлено, що згідно вироку Сахновщинського районного суду Харківської області від 14.02.2024, ОСОБА_3 засуджена за ч. 3 ст. 297, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, зараховано в строк відбуваття покарання те покарання, за яке ОСОБА_3 відбула за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020.

При цьому при призначенні покарання враховано вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення меш суворого покарання більш суворим.

Згідно вироку Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020, ОСОБА_3 засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку покарання 25.01.2022. Кінець строку покарання 25.01.2027.

Завдана матеріальна шкода за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020 становить 1506, 60 грн. за першим епізодом, 300 грн. за другим епізодом, 575 грн. за третім епізодом.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX в частині викладення нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідно до якого кримінальна відповідальність за вчинення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрат настає в разі, якщо сума викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, яким введена часткова декриміналізація кримінальних правопорушень.

Частина 2 статті 51 КУаАП, яка визначає граничний розмір вартості викраденого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за що винна особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України що застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги та визначає, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2019 року становив 1921 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненого у 2019 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1921 грн.; на 1 січня 2020 року становив 2102 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненого у 2020 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2102 грн.

Отже, згідно з вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020, ОСОБА_3 викрала майно у сумі:

- 1506, 60 грн. за першим епізодом (09.08.2018), що станом на день вчинення крадіжки становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2019 року, тобто менше 1921грн.;

- 300 грн. за другим епізодом (17.01.2020), 575 грн. за третім епізодом (березь 2020), що станом на день вчинення крадіжки становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2020 року, тобто менше 2102 грн.

Частини 2,3 статті 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних розмірів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 НМДГ.

З урахуванням положень ст. 5 КК, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_3 вчинила дрібну крадіжку, за що передбачена відповідальність ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч.2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові слідства провадяться законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. відповідно до ч.3 ст.8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямих дій. відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або тим самим покращує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідальні дії до набрання таким чином. законом чинності, в тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 ст.5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886- IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деякі інші закони України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 є більш сприятливим для осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності за діяння, які вони вчинили до набрання чинності цим Законом виключно.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21(провадження№51-2555кмо24), де вказав, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та приведення Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020 у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, звільнивши від покарання, призначеного вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 потрібно вважати засудженою за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 14.02.2024 за ч. 3 ст. 297 КК України до 5 років позбавлення волі, з виключенням з вироку посилання на ч. 4 ст. 70 КК України у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_3 злочинів за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020 відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.5, 74КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів»,

у х в а л и в :

Подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України - задовольнити.

Привести вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 14.02.2024 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Виключити з вироку Сахновщинського районного суду Харківської області від 14.02.2024 посилання на застосування ч. 4 ст. 70 КК України у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_3 злочинів за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 20.05.2020 відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Вважати ОСОБА_3 засудженою за вирокомСахновщинського районного суду Харківської області від 14.02.2024 за ч. 3 ст. 297 КК України до 5 років позбавлення волі.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1