1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2091/24 1-кс/335/3584/2024
12 вересня 2024 року м. Запоріжжя
В обґрунтування скарги ОСОБА_4 послався на те, що, на його думку, підозра не є обґрунтованою, складена за відсутності належних і допустимих доказів його винуватості, а також на те, що повідомлення про підозру було вручене йому неповноважною особою, а саме слідчим ОСОБА_6 , а не прокурором, як того вимагає ст. 481 КПК України, а також з порушенням права на захист. З урахуванням цього, ОСОБА_4 просив визнати вказану підозру передчасною і не законною.
Адвокат ОСОБА_5 , залучена для здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_4 під час проведення окремої процесуальної дії розгляду його скарги на повідомлення про підозру, пославшись на пов`язаність правовою позицією свого підзахисного, доводи скарги підтримала і просила її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував, обґрунтовуючи це тим, що доводи ОСОБА_4 не узгоджуються з фактичними обставинами кримінального провадження і юридично неспроможними.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив такі обставини.
25.04.2023 до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110 КК України, за ознаками того, що група осіб з числа громадян України, діючи умисно за попередньою змовою, в складі громадського формування «Живі люди», в тому числі ОСОБА_4 , здійснюють дії, спрямовані на зміну меж державного кордону України та порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також здійснюють публічні заклики до здійснення таких дій.
Крім того, 07.09.2023 до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КПК України, за ознаками вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України.
В межах вказаного кримінального провадження у різні дати були вручені повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, громадянам України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 .
Крім того, 14.05.2024 до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, за ознаками того, що 14.05.2024 під час проведення санкціонованого обшуку за місцем його мешкання ОСОБА_4 вчинив опір працівниками поліції, в ході чого заподіяв тілесні ушкодження старшому уповноваженому ОВС УСР НПУ ДСІР в Запорізькій області ОСОБА_13 .
14.05.2024 слідчий СУ ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , склав повідомлення про нову підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України. Це повідомлення було вручене слідчим ОСОБА_6 підозрюваному ОСОБА_4 шляхом зачитування його змісту в присутності останнього в приміщенні ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» у зв`язку із заявою ОСОБА_4 про те, що він нібито не може отримати таке повідомлення. Факт ознайомлення ОСОБА_4 із змістом повідомлення про підозру у вказаний спосіб був зафіксований відповідним відеозаписом, який досліджувався слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, копія вказаного повідомлення про підозру було вручене адвокату ОСОБА_7 , що підтверджується його власноручним підписом.
Щодо строку досудового розслідування.
Разом з цим, 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури», яким частину першу статті 219 КПК України було викладено в такій редакції: "1. Строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження", а частина друга та абзац четвертий частини шостої цієї статті було виключено.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Отже, слідчі і процесуальні дій у всіх кримінальних провадженнях, в межах яких станом на 01.01.2024 жодній особі не було повідомлено підозру, з 01.01.2024 можуть здійснюватися протягом не визначеного часу, а строк досудового розслідування має обчислюватись лише з дня повідомлення про підозру.
При цьому слідчий суддя зауважує, що у зв`язку з повідомлення ОСОБА_4 та іншим вказаним вище особам про підозру 14.05.2024 строк досудового розслідування спочатку обчислювався до 14.07.2024, але згодом був продовжений до шести місяців ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024, у зв`язку з чим станом на час розгляду скарги обчислюється до 14.11.2024.
Щодо обґрунтованості підозри.
Статтею 277 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості:
1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;
2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;
3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;
5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;
7) права підозрюваного;
8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час розгляду скарги обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами:
- протоколом огляду публікації в ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.12.2023, де на території гаражного кооперативу «Металург» по вул. Зразковій в м. Запоріжжі, під час проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями Збройних сил України, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_14 разом з іншими співучасниками відтіснили військовослужбовців Збройних сил України від військовозобов`язаного, якому вручалася повістка, супроводжуючи висловами про те, що повістки є незаконними та у представників територіальних центрів комплектувань відсутні повноваження на надання таких повісток;
- висновком експерта від 12.04.2024 №СЕ-19/108-24/4203-ЛД, відповідно до якого у стенограмах розмов ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_14 які відображені в протоколі огляду публікації від 21.12.2023 наявні окремі мовленнєві ознаки невизнання повноважень представників ІНФОРМАЦІЯ_2 та документів, які вони надають;
- протоколом огляду публікації в ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 13.05.2024, на якому ОСОБА_9 , виступаючи у прямому ефірі, публічно створив інформацію, що представники ІНФОРМАЦІЯ_2 є незаконними збройними формуваннями та злочинцями. В подальшому вказаний відеозапис був опублікований ОСОБА_4 на ютуб-каналі;
- протоколами допитів свідків військовослужбовців Збройних сил України ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 які повідомили, що бід час оповіщення військовозобов`язаного на території гаражного кооперативу «Металург» у м. Запоріжжя, ОСОБА_18 разом з іншими здійснював перешкоджання військовослужбовцям Збройних сил України;
- протоколами проведення впізнання за фотознімками з військовослужбовцями ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які впізнали ОСОБА_18 та інших осіб, які перешкоджали здійсненню військовослужбовцями ЗСУ оповіщення військовозобов`язаного;
- протоколом допиту потерпілого працівника поліції ОСОБА_13 , в ході якого останній повідомив всі обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;
- протоколами допитів в якості свідків працівників поліції ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , в ході яких останні повідомили про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . ОСОБА_4 ;
- іншими матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
При цьому слідчий суддя виходить з тих міркувань, що об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, але конкретні способи, форми і засоби такого перешкоджання прямо законом не визначені, а отже можуть бути різноманітними і не мають самостійного значення для кримінально-правової кваліфікації. Отже, не можна виключати, що таке перешкоджання може полягати в поширенні завідомо недостовірної інформації щодо нібито незаконності запроваджених у державі мобілізаційних заходів, повноважень, прав та обов`язків органів державної влади, місцевого самоврядування, органів військового управління та їх службових осіб у сфері мобілізації і мобілізаційної підготовки, з метою підриву їх авторитету перед суспільством, створення у суспільстві атмосфери недовіри до Збройних Сил України, формування суспільної думки щодо прийнятності і схвальності поведінки щодо ухилення від військового обліку та участі у мобілізаційних заходах.
Додані до клопотання матеріали досудового розслідування підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 діянь, що з об`єктивної сторони мали ознаки як поширення серед невизначеного кола осіб неправдивої інформації про діяльність військовослужбовців районних центрів комплектування та соціальної підтримки, так і фізичного супротиву такій діяльності, а також заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу.
Також слідчий суддя враховує, що питання щодо обґрунтованості підозри було предметом дослідження під час розгляду Запорізьким апеляційним судом апеляційної скарги підозрюваного на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу, коли суд апеляційної інстанції дійшов однозначного висновку про обґрунтованість підозри.
Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої (такої, що не є явно необґрунтованою) підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінальних правопорушень.
При цьому слідчий суддя не бере також до уваги доводи ОСОБА_4 про те, що він вважає себе потерпілим в межах даного кримінального провадження, надані стороною обвинувачення матеріали не свідчать про таке, а самому ОСОБА_4 неодноразово було роз`яснено право на звернення у встановленому законом порядку із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України.
Щодо порушення порядку вручення повідомлення про підозру.
Статтями 278 і 279 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 КПК України. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.
Крім того, прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 був включений до групи прокурорів, уповноважених на здійснення процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні, постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_23 від 07.05.2024.
При цьому доводи ОСОБА_4 про відсутність у вказаних службових осіб належним чином оформлених посвідчень жодними доказами не підтверджуються. Більше того, ОСОБА_4 , фактично стверджуючи про нібито присвоєння вказаними особами владних повноважень, із зверненнями про внесення таких фактів до ЄРДР не звертався, ігнорує той факт, що повноваження слідчого і прокурора неодноразово перевірялись слідчими суддями і Запорізьким апеляційним судом під час розгляду низки клопотань в межах цього кримінального провадження, а тому постійне наголошення підозрюваним на такий факт і обґрунтування скарги таким доводом є надуманим і безпідставним.
Як було зазначено вище, слідчий ОСОБА_6 , після погодження повідомлення про підозру з прокурором ОСОБА_3 , був змушений ознайомлювати ОСОБА_4 із змістом цього повідомлення шляхом зачитування його вголос в присутності ОСОБА_4 , оскільки останній заявив, що нібито «не має можливості» отримати копію повідомлення про підозру, знову ж таки посилаючись на нібито відсутність у слідчого ОСОБА_6 повноважень. Ця подія була зафіксована відповідним відеозаписом, який досліджувався під час розгляду клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою.
Посилання на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 мав вручати не слідчий, а прокурор в порядку ст. 481 КПК України слідчий суддя також відхиляє, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 не належить до жодної з категорій осіб, щодо яких процесуальні дії у кримінальному провадженні мають вчинятись з урахуванням особливостей, передбачених Главою 37 КПК України.
Отже, відповідні доводи ОСОБА_4 про порушення порядку вручення повідомлення про підзору також є надуманими і безпідставними.
Щодо порушення права на захист.
Відповідно до ст. 20 КПК України Підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.
Участь у кримінальному провадженні захисника підозрюваного, обвинуваченого, представника потерпілого, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, не звужує процесуальних прав підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт.
Статтею 48 КПК України передбачено, що захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника. Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 КПК України.
Відповідно до ст. 49 КПК України Слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:
1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника;
2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно;
3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.
Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.
У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.
Постанова (ухвала) про доручення призначити адвоката негайно направляється відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, і є обов`язковою для негайного виконання. Невиконання, неналежне або несвоєчасне виконання постанови (ухвали) про доручення призначити адвоката тягнуть відповідальність, встановлену законом.

Отже, дії слідчого ОСОБА_24 щодо забезпечення призначення ОСОБА_4 адвоката для здійснення захисту у кримінальному провадженні № 0000222, повністю відповідали вимогам КПК України і були спрямовані на дотримання права ОСОБА_4 на захист, оскільки останній явно не мав ані наміру, ані можливості залучити іншого захисника за власний рахунок.

Так само невідкладна видача адвокату ОСОБА_7 доручення Південно-Східного міжрегіонального центру з надання правничої допомоги на здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні повністю відповідала вимогам КПК України та Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Підстави припинення надання безоплатної вторинної правничої допомоги передбачені у ст. 23 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Підстави і порядку заміни адвоката, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу, передбачені ст. 24 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Однак жодною нормою вказаного Закону не передбачено, що у разі приєднання одного кримінального провадження до іншого, повноваження адвоката, призначеного за дорученням в межах кримінального провадження, що приєднане до іншого, припиняються, та (або) що такий адвокат підлягає заміні.

Відтак, відсутні правові підстави вважати, що з приєднанням кримінального провадження № 0000222 до кримінального провадження № 0000663 повноваження адвоката ОСОБА_7 були припинені.

Навпаки, збереження за цим адвокатом повноважень спрямоване на забезпечення безперервності захисту підозрюваного.

При цьому слідчий суддя зауважує, що підозрюваний ОСОБА_4 , наголошуючи на порушення його прав на захист у кримінальному провадженні, не заявляв і не заявляє про відмову від адвоката ОСОБА_7 , як і не вживає заходів щодо залучення іншого захисника за власний рахунок.

Під час розгляду скарги ОСОБА_4 на повідомлення про підозру слідчим суддею також були вжиті передбачені законом заходи щодо забезпечення підозрюваному права на захист, а саме шляхом забезпечення призначення адвоката для захисту під проведення окремої процесуальної дії.

Залучена у такий спосіб адвокат ОСОБА_5 під час судового засідання з розгляду скарги підтвердила, що мала можливість ознайомитись з матеріалами скарги і поспілкуватись з підзахисним.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що відповідні доводи ОСОБА_4 також не знайшли свого підтвердження.

Щодо висновку по суті скарги.

За змістом п. 1-1 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування повідомлення про підозру.

Під час розгляду скарги ОСОБА_4 не було встановлено обставин, які вказували б на невідповідність повідомлення ОСОБА_4 про нову підозру від 14.05.2024 вимогам процесуального закону за змістом та (або) формою, на необґрунтованість підозри та (або) на порушення встановленого законом порядку вручення повідомлення по підозру.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим КПК України.

При цьому ОСОБА_4 не просив скасувати вказане повідомлення про підозру, а просив визнати її передчасною і незаконною, що суперечить змісту ст. 307 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України, на повідомлення про підозру від 14.05.2024 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000663 від 25.04.2023, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений о 12 год. 45 хв. 16.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1