У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000281 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000281 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, у якому просить накласти арешт на майно, яке 04.07.2024 тимчасово вилучене в ході обшуку за житловому будинку адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 , з сім картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, IMEI:? НОМЕР_3 .

Клопотання надійшло на адресу суду 15.07.2024 року поштовими засобами зв`язку. Згідно відмітки на поштовому конверті клопотання здано на пошту 05.07.2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000281 від 08.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України за фактом незаконного видобування та подальшої реалізації надр загальнодержавного значення «води питної» з порушенням визначених законодавством норм.

Встановлено, що групою осіб, за попередньою змовою, з метою матеріального збагачення, використовуючи своє службове становище, порушуючи встановлені правила використання надр, на протязі тривалого часу, поза обліком, організовано забір «води питної» у великих розмірах, без проведення належної очистки, реалізовує її за готівкові кошти суб`єктам господарювання.

Відповідно до Постанови КМУ від 12.12.1994 №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», «вода питна», що забирається з підземного джерела відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Також група осіб, за попередньою змовою, з метою матеріального збагачення, використовуючи своє службове становище, порушуючи встановлені правила використання надр, на протязі тривалого часу, поза обліком, організовано понаднормове видобування вуглекислих мінеральних вод, придатних для внутрішнього та зовнішнього лікування а також для промислового розливу, яку добувають (маючи дозвільні документи) через дві окремі підконтрольні свердловини ( АДРЕСА_2 , розташовані на території Полянської ОТГ у великих розмірах, яку в подальшому реалізовують за готівкові кошти суб`єктам господарювання.

Відповідно до Постанови КМУ від 12.12.1994 №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», «води мінеральні», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

В ході документування злочинної діяльності фігурантів кримінального провадження було встановлено, що до вчинення даного злочину безпосередньо причетні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , директор дочірнього підприємства санаторій "Сонячне Закарпаття? приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , працюючий заступником директора з господарської частини дочірнього підприємства санаторій "Сонячне Закарпаття? приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ). В подальшому було встановлено, що для вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_6 залучив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканеця АДРЕСА_6 , працівник дочірнього підприємства санаторій "Сонячне Закарпаття? приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

У відповідності до статуту дочірнього підприємства санаторій "Сонячне Закарпаття? приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) та враховуючи ч. 3 ст. 18 КК України, директор підприємства є службовою особою. Також статутом передбачено що у період відсутності директора його функції виконує і несе повну відповідальність за діяльність Підприємства заступник директора, чи інша уповноважена особа, на яку наказом директора покладено виконання його обовязків. 23.08.2023 наказом голови правління приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" № 63-к ОСОБА_5 призначено директором ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця».

Також в подальшому було встановлено, що ОСОБА_6 перебуваючи на посаді заступника директора з господарської частини ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», з відома та погодження директора вказаного підприємства ОСОБА_5 , будучи у попередній змові з працівниками підприємства ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 , здійснюють видобування корисної копалини загальнодержавного значення "воду мінеральну", яку добувають (маючи дозвільні документи) через дві окремі підконтрольні свердловини ( АДРЕСА_2 , а саме здійснюють понаднормове добування, а в подальшому поза обліком, за готівкові кошти добуті корисні копалини (мінеральну воду) а також воду «питну» реалізовують фізичним та юридичним особам на території Полянської територіальної громади.

Встановлено, що для прикриття своєї злочинної діяльності, ОСОБА_6 , за допомогою спеціального предмету продовгуватої форми, скручує (накручує) лічильники на підконтрольних свердловинах ( АДРЕСА_7 , після чого фіктивні показинки лічильників в телефонному режимі передає бухгалтеру ОСОБА_7 , для подання звітності, про що інформує ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 працівник ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», в свою чергу, будучи співучасником вчинення кримінального правопорушення, безпосередньо здійснює контроль за дотриманням в належних умовах місць незаконних під`єднань до підземних комунікацій мінеральної та питної води фізичних та юридичних осіб, постійно їх обстежує та контролює, для самообліку, встановлює та перевіряє лічильники в співучасників суб`єктів господарювання на території Полянської територіальної громади Мукачівського району, безпосередньо вчиняє такі незаконні під`єднання (врізки), організовує та залучає інших невстановлених працівників ДП Сонячне Закарпаття для вчинення таких робіт. Свою злочинну діяльність фіксує на телефон та звітує ОСОБА_6 .

Встановлено, що за погодженням з ОСОБА_5 , фігуранти кримінального провадження, для прикриття їх спільної злочинної діяльності, за допомогою спеціального предмету продовгуватої форми, скручують (накручують) лічильники на підконтрольних свердловинах ( АДРЕСА_2 .

Вищенаведені факти підтверджуються проведеними в ході досудового розслідування слідчими діями (допитами свідків оглядами місця події), в тому числі негласними слідчими розшуковими діями.

04.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 , з сім картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, IMEI:? НОМЕР_3 .

Прокурор вказує, що зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

Прокурор зазначає, що на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети та документи є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів .

Вилучені речі, а саме: мобільний телефон марки «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 , з сім. картою оператора мобільного зв?язку № НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, IMEI:? НОМЕР_3 , у відповідності до ст. 98 КПК України мають значення у кримінальному провадженні, як речовий доказ.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, 16.07.2024 року подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі

Власник майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання про арешт майна повідомлений належним чином. Згідно ч.1 ст.172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно змісту ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000281 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2024 року справа №308/10312/24 (1-кс/308/3703/24) надано дозвіл слідчим групи слідчих та прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000281 на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку, господарських приміщень та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення: лічильників (засоби вимірювальної техніки по видобуванні води мінеральної); мобільного телефону, яким користується фігурант.

Із протоколу обшуку від 04.07.2024 року вбачається, що такий був проведений старшим слідчим відділу СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтинантом поліції ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2024 року справа №308/10312/24 (1-кс/308/3703/24) за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку, господарських приміщень та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 . В ході обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 , з сім картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, IMEI:? НОМЕР_3 .

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 від 04.07.2024 року вищезазначені речі вилучені в ході обшуку визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000281 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2023 року.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Відповідно до положень ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження за №0000281 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України та подано у визначений КПК України строк.

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У ч.2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 240 КПК України.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження. Водночас наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінивши надані сторонами докази, встановивши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме на мобільний телефон марки «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 , з сім картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, IMEI:? НОМЕР_3 , відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди злочинної діяльності та може містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Прокурор довів можливість використання зазначеного вище майна як доказу у кримінальному провадженні. Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх використання, перетворення, передачі, відчуження, оскільки існують відповідні ризики.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки не застосування такого заходу може призвести до настання негативних наслідків.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для власника такого майна під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вказане майно на даному етапі кримінального провадження є виправданим і необхідним, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а відсутність такого арешту може сприяти втраті доказів.

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч. 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, після проведення певних процесуальних та слідчих дій, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, що не позбавляє права зацікавлених осіб ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 04.07.2024 тимчасово вилучене в ході обшуку за житловому будинку адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 , з сім картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, IMEI:? НОМЕР_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1