Номер провадження:1-в/521/1105/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
До Малиновського районного суду м.Одеси 30.09.2024 року надійшло подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м.Одеси від 10.11.2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.ст.71, 72 ч.1 п.4 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 16.02.2022 року, яке в перерахунку відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України відповідає десяти дням позбавлення волі, таким чином, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років десяти днів позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироку законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 12.08.2022 року. В строк відбування призначеного покарання зараховано період перебування ОСОБА_5 під вартою з 04.06.2022 року по 08.06.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України). В строк відбування призначеного покарання зараховано період перебування ОСОБА_5 під вартою з 12.08.2022 року по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
У зв`язку з тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, просить привести у відповідність з цим законом вищезазначений вирок відносно ОСОБА_5 .
Представник ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 подання підтримав, наполягав на його задоволенні.
Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважала за можливе подання задовольнити, зазначивши, що за вироком від 16.02.2022 року засудженого смлід звільнити від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією кримінального правопорушення. У вироку від 10.11.2022 року три епізоди слід виключити у зв`язку із дикриміналізацією кримінальних правопорушень за цими епізодами та за двома іншими епізодами вважати засудженим за цим вироком та продовжувати виконання вироку у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 16.02.2022 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин. Початок строку відбування покарання обвинуваченому у вигляді громадських робіт визначено обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду. Вирок набрав законної сили 21.03.2022 року.
Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 14.09.2021 року демонтував та таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 2101, д.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору, акумулятора марки «ISTAR», який належить ОСОБА_7 , вартістю 1037 гривень 00 копійок.
Крім того, ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м.Одеси від 10.11.2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.ст.71,72 ч.1 п.4 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 16.02.2022 року, яке в перерахунку, відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, відповідає десяти дням позбавлення вол. Таким чином ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років десяти днів позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з часу фактичного затримання, а саме: з 12.08.2022 року. В строк відбування призначеного покарання зараховано період перебування ОСОБА_5 під вартою з 04.06.2022 року по 08.06.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України). В строк відбування призначеного покарання зараховано період перебування ОСОБА_5 з 12.08.2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України). Вирок набрав законної сили 12.12.2022 року.
15.05.2022 року ОСОБА_5 викрав з автомобіля марки «BMW» модель «528», державний номерний знак НОМЕР_3 , сірого кольору, акумуляторну батарею марки «Carbon», потужністю 12V 62Ah 600А,червоно-чорного кольору, вартістю 1870 гривень.
04.06.2022 року ОСОБА_5 викрав з автомобіля марки «Daewoo» модель «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_5 , чорного кольору, акумуляторну батарею марки «Feon», потужністю 12V 60Ah 540А,чорного кольору, вартістю 3000 гривень.
09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ)
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.
Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Отже, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України (вирок суду від 16.02.2022 року), а саме станом на 01.01.2021 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2270 грн. В той час як вартість викраденого ОСОБА_5 14.09.2021 року чужого майна склала 1037 грн. 00 коп., що виключає кримінальну відповідальність за це діяння.
Також, станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (вирок суду від 10.11.2022 року), а саме станом на 01.01.2022 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2481 грн. В той час як вартість викраденого чужого майна ОСОБА_5 05.05.2022 року склала 1600 грн., 15.05.2022 року склала 1870 грн., 20.05.2022 року склала 1350 грн., що виключає кримінальну відповідальність за ці діяння.
За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 16.02.2022 року.
Водночас, приймаючи до уваги, що судом було звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком КМалиновського районного суду м.Одеси від 16.02.2022 року, суд вважає необхідним привести вирок Київського районного суду м.Одеси від 10.11.2022 року у відповідність до вимог КК України.
Враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом № 3886-ІХ, на підставі ст. 5 та ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Одеси від 10.11.2022 року по епізодам вчинення ним викрадення чужого майна, які мали місце 05.05.2022 року на суму 1600 грн., 15.05.2022 року на суму 1870 грн., 20.05.2022 року на суму 1350 грн.
Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».
На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.
На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 16.02.2022 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.
Вирок Київського районного суду м.Одеси від 10.11.2022 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі за епізодами кримінальних правопорушень, які мали місце 04.06.2022 року та 29.07.2022 року, без застосування ст.ст. 71, 72 КК України.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_5 у строк покарання час відбування покарання у виді позбавлення волі, тобто з 12.08.2022 року. В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_5 під вартою з 04.06.2022 року по 08.06.2022 року та з 12.08.2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі на підставі вимог ч.5 ст. 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1