Справа № 595/1673/24
Провадження № 1-кп/595/180/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2024 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 03 вересня 2024

року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бучач, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 липня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду у виді 2 (два) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2024 року постановою Бучацького районного суду Тернопільської області (справа №595/1281/24, провадження №3/595/697/2024), яка набрала законної сили 19 серпня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В подальшому, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення прав керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 68 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Зокрема, 03 вересня 2024 року о 19 годині 17 хвилин ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки «Фольксваген Т4» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ТЕ, рухаючись вулицею Підгаєцька в м. Бучач Чортківського району Тернопільської області, де в ході патрулювання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 закону України «Про Національну поліцію», був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, та відповідно стосовно ОСОБА_4 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №938900 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, - тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю згідно пред`явленого йому обвинувачення, щиро розкаявся та вказав, що йому було відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, однак у зв`язку із необхідністю він керував автомобілем марки «Фольксваген Т4» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ТЕ, та рухався АДРЕСА_2 , де був зупинений працівниками поліції. Зазначив, що у вчиненому він щиро розкаюється та обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти.

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, - тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, між тим суд оцінює і особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, відсутні. Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений має непогашену судимість за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 с. 309 КК України, яке є проступком. А отже, оскільки рецидив злочинів має місце лише у випадках учинення нового умисного злочину, тому підстави вважати, що в діях обвинуваченого є передбачена пунктом 1 ст. 67 КК України обставина, що обтяжує показання (рецидив злочинів), у суду відсутні.

На підставі наведеного, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Частиною 3 статті 72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких обставин, даний вирок, яким обвинуваченому призначено покарання у вигляді штрафу, слід виконувати самостійно від вироку Бучацького районного суду Тернопільської області, ухваленого 16 липня 2024 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень).

Даний вирок виконувати самостійно від вироку Бучацького районного суду Тернопільської області, ухваленого 16 липня 2024 року.

Речовий доказ: диск DVD-R, ємністю 4,7 Gb, - залишити при матеріалах кримінального провадження в сторони обвинувачення.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1