Cправа № 700/728/24
Провадження № 1-кп/700/132/24
УХВАЛА

іменем України

14 жовтня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого - судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , обвинуваченого: ОСОБА_4 , захисника: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верещаки Лисянського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку не має, не працюючого, учасником бойових дій, інвалідом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не являється, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,

установив:

Під час підготовчого судового засідання з`ясовано, що відсутні перешкоди призначення судового розгляду, оскільки угоди у кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні не укладались.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Підстави для повернення обвинувального акта відсутні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Обвинувачений та захисник не заперечують проти призначення судового розгляду.

Кримінальне провадження підсудне Лисянському районному суду Черкаської області згідно правил підсудності, передбачених статтями 32 та 33 КПК України.

За таких обставин суд, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 ст. 314 КПК України, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, що надійшов до суду.

Підстав для здійснення судового розгляду колегіально судом у складі трьох професійних суддів немає.

Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку прокурора, лише такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час розгляду справи, в іншому випадку цілком ймовірно, що обвинуваченим можуть бути прийняті спроби переховування від суду оскільки він не має постійного місця проживання, а також може впливати на свідків.

Обвинувачений та захисник заперечували проти клопотання прокурора вказуючи на його необгрунтованість, просили змінити на більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши думки учасників провадження стосовно клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою визначений ухвалою слідчого судді від 16 серпня 2024 року, строк дії якого закінчується 14 жовтня 2024 року. По суті кримінальне провадження до даної дати розглянуто не буде.

Суд вважає частково обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України який з часу обрання найсуворішого запобіжного заходу не змінився. Так, обвинувачений усвідомлює, що за вчинений злочин в разі доведення його вини загрожує максимальне покарання у вигляді десяти років позбавлення волі та зважаючи на тяжкість покарання, обвинувачений, з метою уникнення від покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Проте, обвинувачений має власне житло та перебуває на обліку у лікаря нарколога на замінній терапії, потребує лікування, що вбачається з обвинувального акта.

На даний час у кримінальному провадженні ще не допитані усі свідки, проте, з обвинувального акта також вбачається, що свідки не є знайомі обвинуваченому, а жодних доказів того, що він може впливати на них суду не надано.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року №459/3502/19 визначено рівність між термінами «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу». Суд у вказаній постанові роз`яснив, що відповідно до ч.3 ст.315 КПК під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених у розд. ІІ цього кодексу. У вказаному розділі передбачено в тому числі й порядок подання, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.

Відповідно ч.1,2,6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Ризики, вказані у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального проваджеКрім того, слід врахувати п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України») згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до частини 4 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу обвинуваченого, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказане свідчить про наявність лише одного ризику, передбаченого п.1ч.1.ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 314- 316, 331, КПК України, суд

ухвалив:

Підготовче провадження закінчити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні Лисянського районного суду Черкаської області у залі судових засідань на 22 жовтня 2024 року о 10 годині 00 хвилин.

Клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці та заборонити йому залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 у вечірній час з 18:00 години по 06:00 годину ранку до 12 грудня 2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, а саме:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

-утримуватись від спілкування із свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Обов`язки, покладені на обвинуваченого, діють протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 12 грудня 2024 року включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 негайно з під варти у залі суду після проголошення ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Виконання ухвали в частині обрання запобіжного заходу доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, які здійснють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Викликати в судове засідання: прокурора, уповноваженого на участь у справі, обвинуваченого, захисника та свідків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду в частині зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити (надіслати) учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1