Провадження № 1-кп/592/687/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0000708, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області 17.11.1998

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1) У точно невстановлений слідством день, час та у невстановленому місці ОСОБА_3 , діючи умисно, посягаючи, на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, посягаючи на здоров`я необмеженої кількості людей, з метою збуту для отримання прибутку придбав та почав зберігати невстановлену кількість психотропної речовини «PVP».

09.04.2024 о 14:44 год. ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, зустрівся зі знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаному місці, ОСОБА_3 , маючи намір на збут психотропної речовини, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 300 грн., купюрами номіналом: 100 грн. 2 шт.: серії УЕ 6159036, АД 3244092, 50 грн. 2 шт.: серії АГ 3988756, ФЕ 4971982 після чого, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут особливо небезпечної психотропної речовини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, порушуючи Закон України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закон України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», збув ОСОБА_6 зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, за що перед цим від ОСОБА_6 отримав грошові кошти в сумі 300 грн., які йому були ввірені співробітниками поліції для проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Таким чином, ОСОБА_3 незаконно збув ОСОБА_6 особливо небезпечну психотропну речовину PVP, після чого останні розійшлися.

04.09.2024 о 15:01 год. ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119-24/5800-НЗПРАП від 08.05.2024 в складі наданої на дослідження кристалічної речовини виявлено - PVP, який є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено. Маса PVP в складі речовини становить 0,0002 г.

Згідно Таблиці №1 Списку № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» «PVP» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

2) У подальшому, не зупиняючись на вчиненому та продовжуючи свою незаконну діяльність, ОСОБА_3 у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, діючи умисно, повторно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, з метою збуту придбав невстановлену кількість психотропної речовини «PVP».

Згодом, 25.07.2024 о 14:53 год. ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, зустрівся зі знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на сходах біля квартири за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаному місці, ОСОБА_3 , маючи намір на збут психотропної речовини, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 300 грн., купюрами номіналом: 100 грн. 2 шт.: серії УШ 8144627, УН 3189343, 50 грн. 1 шт.: серія ФГ 6438221, 20 грн. 2 шт.: серії ЮА 5882842, ЕВ 7369813, 10 грн. 1 шт.: серія НЕ 3526763, після чого, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут особливо небезпечної психотропної речовини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, порушуючи Закон України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закон України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», збув ОСОБА_6 паперовий згорток з вмістом кристалічної речовини білого кольору, за що перед цим від ОСОБА_6 отримав грошові кошти в сумі 300 грн., які йому були ввірені співробітниками поліції для проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Таким чином, ОСОБА_3 незаконно збув ОСОБА_6 особливо небезпечну психотропну речовину PVP, після чого останні розійшлися.

25.07.2024 о 15:11 год. ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції паперовий згорток з вмістом кристалічної речовини білого кольору, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119-24/11835-НЗПРАП від 13.08.2024 в складі наданої на дослідження кристалічної речовини виявлено - PVP, який є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено. Маса PVP в складі речовини становить 0,0594 г.

Згідно Таблиці №1 Списку №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» «PVP» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

3) У подальшому, не зупиняючись на вчиненому та продовжуючи свою незаконну діяльність, ОСОБА_3 у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, діючи умисно, повторно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, з метою збуту придбав невстановлену кількість психотропної речовини «PVP».

Так, 15.08.2024 о 12:49 год. ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, зустрівся зі знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля будинку за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . На вказаному місці, ОСОБА_3 , маючи намір на збут психотропної речовини, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 200 грн, купюрами номіналом: 50 грн. 4 шт.: серії АМ 1157181, АА 0280431, ЕГ 1490991, АР 601086, після чого, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут особливо небезпечної психотропної речовини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, порушуючи Закон України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закон України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», збув ОСОБА_7 зіп-пакет з вмістом кристалічної речовини білого кольору, за що перед цим від ОСОБА_7 отримав грошові кошти в сумі 200 грн, які йому були ввірені співробітниками поліції для проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Таким чином, ОСОБА_3 незаконно збув ОСОБА_7 особливо небезпечну психотропну речовину PVP, після чого останні розійшлися.

15.08.2024 об 15:01 год. ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет з вмістом кристалічної речовини білого кольору, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119-24/12823-НЗПРАП від 16.08.2024 та № СЕ-19/119-24/13142-НЗПРАП від 29.08.2024 в складі наданої на дослідження кристалічної речовини виявлено - PVP, який є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено. Маса PVP в складі речовини становить 0,0770 г.

Згідно Таблиці № 1 Списку № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» «PVP» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому йому обвинуваченню за частиною 2 статті 307 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що беззастережно згоден з пред`явленим обвинуваченням, визнає свою вину повністю, події відбувались 09.04.2024, 25.07.2024, 15.08.2024 у час та місці, зазначених в обвинувальному акті. Двічі домовлявся з Мельником, придбавав собі «психотроп» та брав і для нього, продавав його йому за 300 грн. кожного разу. Також збув ОСОБА_8 за 200 грн.

Тривалий час вживає наркотичні та психотропні речовини, перебуває на замісній терапії, має поранення в період військової служби, вживає заборонені речовини для зниження больового синдрому.

Зазначив, що дати, адреси, обставини, зазначені у обвинувальному акті повністю відповідають дійсності, ним не оспорюються, це він робить добровільно та без примусу. Зазначив, що дуже шкодує про вчинене, кається, суму витрат за проведення експертиз не оспорюює.

Показання обвинуваченого щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення є послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються судом належним доказом на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Визнавши на підставі частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також необхідних для вирішення інших питань, зокрема, речових доказів, процесуальних витрат, арешту майна, запобіжного заходу.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає: щире каяття; наявність на утриманні неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 ; проживання разом з матір`ю, ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка потребує підтримки з боку обвинуваченого; наявність діагностованих хронічних захворювань, які не підпадають під збіг обставин; психічні та психологічні особливості обвинуваченого (психічні та поведінкові розлади, синдром залежності); відсутність на час розгляду кримінального провадження судимостей.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене. За наявності щирого каяття особи не обов`язковим має бути активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Злочин, передбачений частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, відповідно до частини 5 статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, вчиненим з прямим умислом та корисливим мотивом.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України досить сувора - позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Така позиція законодавця свідчить про те, що боротьба зі злочинами у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів є одним із пріоритетних напрямків роботи правоохоронної та судової системи. Злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів - це діяння, які створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб. Фактично це злочини проти здоров`я нації, тяжкі наслідки яких важко побачити одразу, це злочини, які вбивають націю, сприяють її швидкій деградації та занепаду.

Самі обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, оскільки засвідчують порушення встановленого законодавством порядку обігу психотропних речовин, внаслідок якого задовольняється незаконний попит на них.

Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з частиною 2 статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (статті 12 Кримінального кодексу України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі статті 65 Кримінального кодексу України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», відповідно до яких поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей, важливе значення має правильне застосування кримінально-правових норм, що передбачають відповідальність за вчинення таких злочинів.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. (Постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 207/5011/14-к (провадження № 51-1985 км 18)).

ОСОБА_3 вчинив тяжкі злочини, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога під динамічним спостереженням, проходить замісну підтримувальну терапію, характеризується формально нейтрально за місцем мешкання, є громадянином України, має постійне місце проживання в Україні, має сім`ю, тобто має сталі соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштований, виказував про готовність нести покарання, а також бажання довести те, що він виправився і бажає стати гідним членом суспільства, який буде поважати закон і дотримуватись його вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Згідно вимог та приписів, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижче від нижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України, може мати місце за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Виходячи зі змісту ст. 69 КК України, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

На підставі викладеного, враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, конкретні обставини вчинення злочину, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, суд приходить до переконання про можливість при призначенні покарання, застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, належного ОСОБА_3 , окрім житла.

При цьому суд вважає, що не має підстав для переходу до іншого, більш м`якого виду покарання та визначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної із незаконним обігом наркотичних (психотропних) речовин, набувають все більших масштабів та стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей та суспільства в цілому.

Також суд не вбачає підстав для застосування вимог ст. 75 КК України, як про це зазначала сторона захисту, оскільки урахування одних і тих же обставини справи як таких, що дають підстави для одночасного застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України і призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі санкції статті, так і положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, є недостатнім. Одночасне застосування двох різних інститутів, пов`язаних із пом`якшенням покарання та звільненням особи від його відбування за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, має мати для цього достатні підстави. Втім, дані про особу засудженого не зменшують ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, а тому, з огляду на фактичні обставини скоєного, вагомих підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, тобто такі, які вчиняються з корисливим спонуканням, бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.

Статтями 51 та 52 КК встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочинів, є конфіскація майна.

Відповідно до положень ст. 59 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

У п. 15 Постанови № 7 від 24.10.2003, Пленум Верховного Суду України зазначив, що додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами та рекомендував судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового. При цьому треба мати на увазі, що додаткові покарання можуть приєднуватися до будь-яких видів основного покарання, передбачених санкцією статті.

У пункті 18 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Скоппола проти Італії від 17.09.2009 (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 у справі № 56/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Дана позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року), де зазначено, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13.12.2016) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11.07.2019) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов заявлений не був.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, тощо.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України арешт, накладений на майно, яке вилучене в ході досудового розслідування, підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешт накладений на майно ухвалами слідчих суддів Ковпаківського районного суду м. Суми.

Положеннями частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Частиною 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно з вимогами пункту 2 частини 4 статті 374 Кримінального процесуального кодексу України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

У відповідності до пункту 11 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Частиною 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз: Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-24/5800-НЗПРАП від 08.05.2024, складає 2271 грн. 84 коп.; Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-24/11835-НЗПРАП від 13.08.2024, складає 2271 грн. 84 коп.; Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-24/12823-НЗПРАП від 16.08.2024, складає 1514 грн. 56 коп.; Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-24/13142-НЗПРАП від 29.08.2024, складає 1514 грн. 56 коп.; Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-24/13145-НЗПРАП від 30.08.2024, складає 1893 грн. 20 коп.; Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-24/13146-НЗПРАП від 04.09.2024, складає 2271 грн. 84 коп.; Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-24/13149-НЗПРАП від 09.09.2024, складає 2271 грн. 84 коп.; Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-24/13147-НЗПРАП від 05.09.2024, складає 2271 грн. 84 коп.; Експертиза наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/119-24/13143-НЗПРАП від 04.09.2024, складає 1514 грн. 56 коп.

Загальна сума витрат за проведення експертиз становить 19689 грн. 28 коп.

Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюється.

Відповідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_3 був фактично затриманий о 13 год. 32 хв. 15.08.2024 в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 64).

16.08.2024 ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми (справа 592/13657/24, провадження № 1-кс/592/5600/24) до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.10.2024 включно.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.10.2024 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 до 11.11.2024 включно (а.с.51).

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з 28.10.2024 - з дня ухвалення вироку суду у даній справі.

У строк відбування покарання за даним вироком ОСОБА_3 слід зарахувати попереднє ув`язнення у період з 15.08.2024 до 27.10.2024 включно, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_3 засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення, запобіганню існуючих ризиків, до набрання вироком законної сили слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у межах сорока розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян. Лише такий запобіжний захід на переконання суду може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 376, 392, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_3 , окрім житла.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_3 рахувати з 28.10.2024 (тобто з дня ухвалення вироку).

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення у період з 15.08.2024 (момент затримання) до 27.10.2024 включно, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в загальній сумі 19689 (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 28 коп.

Скасувати арешт накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.08.2024 у справі № 592/13776/24: - барсетка чорного кольору із надписом «sport», в якій знаходиться ключниця з ключами, мобільний телефон марки «Samsung» сірого кольору в пошкодженому стані, три монети по 50 коп., одна монета 10 юанів, одна монета 1 крона з отвором, що поміщені до спецпакету № PSP 2193612.

Скасувати арешт накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.08.2024 у справі № 592/13777/24: - одна купюра 50 грн № ЕГ1490991, поміщено до спец-пакету № PSP 1026663; - скляна частина піпетки з нашаруванням, поміщено до спец-пакету № PSP 1026649; - електронні ваги, поміщено до спец-пакету № PSP 1026648; - банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_2 , - сім-картка невідомого оператора, поміщено до спец-пакету № PSP 1026660; - скляний фрагмент піпетки з нашаруванням , поміщено до паперового пакунку № 1; - 3 фрагменти пластикових пляшок з нашаруванням, поміщено до паперового пакунку № 2; - два блістера з пігулками з надписом «Габана» в кількості 13 шт., поміщено до спец-пакету № PSP 1048252.

Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 16.08.2024, 10.09.2024:

- одна купюра 50 грн № ЕГ1490991, поміщено до спец-пакету № PSP 1026663 - конфіскувати у власність держави;

- скляна частина піпетки з нашаруванням, PVP, масою 0,02449 г, поміщено до спец-пакету № PSP 2189241 - після набрання законної сили вироком суду знищити;

- електронні ваги, з нашаруванням PVP, масою 0,000046 г, поміщено до спец-пакету № PSP 2189221 - конфіскувати у власність держави;

- банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_2 , сім-картка невідомого оператора, поміщено до спец-пакету № PSP 1026660 - повернути ОСОБА_3 ;

- скляний фрагмент піпетки з нашаруванням , поміщено до спец. PSP 2189234 - після набрання законної сили вироком суду знищити;

- 3 фрагменти пластикових пляшок з нашаруванням, екстракту канабісу, загальною масою 0,012 г, поміщено до спец. Пакету № 4183988 - після набрання законної сили вироком суду знищити;

- два блістера з пігулками з надписом «Габана» в кількості 13 шт. прегабалін, який не є наркотичним засобом, поміщено до спец-пакету № PSP 3153873 повернути ОСОБА_3 .

Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 15.08.2024:

спец. пакет № PSP 2193612 - барсетка чорного кольору із надписом «sport»;, мобільний телефон марки «Samsung» сірого кольору в пошкодженому стані, три монети по 50 коп., одна монета 10 юанів, одна монета 1 крона з отвором - конфіскувати у власність держави;

- ключниця з ключами - повернути ОСОБА_3 .

Речовий доказ, відповідно до постанов слідчого від 29.08.2024:

спец. пакет № PSP 3153920 - PVP, масою 0,0770 г. - після набрання законної сили вироком суду знищити.

Речовий доказ, відповідно до постанов слідчого від 13.08.2024:

спец. пакет № PSP 3150786 - PVP, масою 0,0594 г.

- після набрання законної сили вироком суду знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1