УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , власниці майна - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 00001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у вищевказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудове розслідування було розпочато за фактом отриманої інформації про те, що Народний депутат України ОСОБА_5 , маючи на меті покинути територію України, 23 серпня 2024 року вчинив незаконний перетин державного кордону в зоні відповідальності ВПС «Велика Комарівка» ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, організація незаконного перетину кордону безпосередньо здійснювалась наразі невстановленими посадовими особами Державної прикордонної служби України.

В ході проведення досудового розслідування оперативним підрозділам було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, з метою проведення слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження та встановлення осіб, причетних до його вчинення.

Згідно відомостей Другого оперативного відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві встановлено, що Народний депутат України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженець м. Козятин, Вінницької обл., 23.08.2024 року близько 23:00 години незаконно перетнув державний кордон України у напрямку Молдови в районі пункту пропуску «Велика Комарівка», у зоні відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окрім цього, з`ясовано, що безпосередньо причетними до організації незаконного перетину кордону є ряд осіб, серед яких діючі працівники Державної прикордонної служби України та мешканці прикордонних районів Одеської області, зокрема, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, в ході досудового розслідування виникла необхідність у встановленні реального місцезнаходження ОСОБА_6 та відшукані і вилучені речей та документів, що належать останньому та які мають значення для досудового розслідування, у тому числі транспортних засобів, які ОСОБА_6 імовірно використовує з метою доставляння інших осіб до державного кордону України та його подальшого незаконного перетину.

Так, що з огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, яке може мати значення речових доказів та містити на собі сліди злочину або мають значення для досудового розслідування 31.08.2024 року, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчи суддею, у в період часу з 06:15 по 08:41 за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 було проведено обшук, в ході якого було виявлено і вилучено:

- автомобіль марки Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 , він-код НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки Redmi Go, серійний номер НОМЕР_4 та ?мобільний телефон марки IPhone 13 Pro Max, imei1 - НОМЕР_5 , imei2 - НОМЕР_6 ; ?

- відеореєстратор цифровий моделі MHK A1004N, який поміщено до сейф пакету №800356752.

В подальшому, вищевказане майно було визнано речовими доказами та винесено відповідну постанову.

Оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави, що вилучене під час обшуку майно може зберігати у собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження вилученого майна, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

У судовому засіданні -

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив клопотання задовольнити, зокрема, звернув увагу на те, що вилученим транспортним засобом користувалася особа, яка може бути причетною до вчинення злочину в рамках кримінального провадження - ОСОБА_6 , а тому він може містити у собі сліди, які можливо матимуть доказове значення в рамках кримінального провадження. Також долучив до клопотання копію ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення невідкладного обшуку, копію повідомлення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про підозру та копію доручення на проведення слідчих (розшукових) дій.

Власниця майна ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні клопотання, зазначивши, що вилучений транспортний засіб необхідний їй для роботи. На питання слідчого судді повідомила, що її чоловік ОСОБА_6 , як і вона, користується вилученим під час обшуку транспортним засобом.

Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за фактом організації незаконного перетину державного кордону народним депутатом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у напрямку Молдови в районі пункту пропуску «Велика Комарівка».

В рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що імовірно до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, в ході досудового розслідування виникла необхідність у встановленні реального місцезнаходження ОСОБА_6 та відшукані і вилучені речей та документів, що належать останньому та які мають значення для досудового розслідування, у тому числі транспортних засобів, які ОСОБА_6 імовірно використовує з метою доставляння інших осіб до державного кордону України та його подальшого незаконного перетину.

Так, що з огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, яке може мати значення речових доказів та містити на собі сліди злочину або мають значення для досудового розслідування 31.08.2024 року, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчи суддею, у в період часу з 06:15 по 08:41 за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 було проведено обшук, в ході якого було виявлено і вилучено:

- автомобіль марки Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 , він-код НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки Redmi Go, серійний номер НОМЕР_4 та ?мобільний телефон марки IPhone 13 Pro Max, imei1 - НОМЕР_5 , imei2 - НОМЕР_6 ; ?

- відеореєстратор цифровий моделі MHK A1004N, який поміщено до сейф пакету №800356752.

В подальшому слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було надано дозвіл на проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що оскільки вилученим під час обшуку автомобілем марки Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 , він-код НОМЕР_3 користувалася особа, яка може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення - ОСОБА_6 , а тому вказаний транспортний засіб дійсно може містити у собі інформацію щодо організації незаконного перетину державного кордону, яка може бути використана в якості речових доказів в рамках кримінального провадження, зокрема, оскільки транспортний засіб імовірно використовувався з метою доставляння осіб до державного кордону України задля його незаконного перетину, він може містити у собі сліди (нашарування пото-жирового сліду) осіб, що ним керували та були його пасажирами, а тому необхідний для проведення експертних досліджень і використання в ході проведення слідчих дій та встановлення істини по даному кримінальному провадженню.

Мобільні телефони також відповідають критеріям речових доказів, оскільки є носіями інформації та можуть містити у собі інформацію з приводу спілкування щодо організації незаконного перетину державного кордону, контакти осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, а тому вони потребують огляду з метою встановлення обставин, які можуть мати доказове значення в рамках кримінального провадження.

Вилучений під час обшуку відеореєстратор може містити у собі відомості щодо кола осіб з якими спілкувався ОСОБА_6 , а тому також потребує огляду з метою виявлення інформації, яка може мати доказове значення в рамках кримінального провадження.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучене під час обшуку майно було визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого від 31.08.2024 року.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених особів пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу, неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів та якщо буде спростовано можливість його використання для забезпечення покарання у вигляді конфіскації майна, власники майна, в порядку ст. 174 КПК України, мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власників майна, про які йдеться в клопотанні, та якого такі особи зазнають внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 31.08.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме на:

- автомобіль марки Volkswagen Transporter, днз НОМЕР_2 , він-код НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки Redmi Go, серійний номер НОМЕР_4 та ?мобільний телефон марки IPhone 13 Pro Max, imei1 - НОМЕР_5 , imei2 - НОМЕР_6 ;

- відеореєстратор цифровий моделі MHK A1004N.

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1