Дата документу 01.10.2024 Справа № 335/2660/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1016/24 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/2660/23Доповідач у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 серпня 2024 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.185, ч.2 ст.194 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 06.10.2024 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби за місцем реєстрації. Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувана ухвала суду є незаконною. ОСОБА_6 , не погоджуючись з пред`явленим йому обвинуваченням, зазначає, що у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою відсутні відомості на підтвердження існування передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків та обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого. Районним судом не враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має спеціальності у різних сферах професій. Обвинувачений має зареєстроване місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває малолітня дитина. На переконання апелянта, більш м`який запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дотримання ним процесуальної поведінки, надасть можливість працювати, отримувати законний дохід та проходити лікування наявних хронічних захворювань.

Прокурор ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду. Клопотання про забезпечення їх участі в апеляційному розгляді не надходило, обвинувачений на участі захисника не наполягав. До початку апеляційного розгляду від прокурора у кримінальному провадженні надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі. Тому колегія суддів, з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі прокурора та захисника.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.185, ч.2 ст.194 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 . При цьому, інші більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання судової колегії, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на зазначених вимогах кримінального процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідків об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 .

На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів проти власності та особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, який становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, і за їх вчинення передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, відомостей щодо наявності у ОСОБА_6 законних та стабільних джерел доходу надані матеріали провадження не містять.

Крім того, обвинувачений неодружений. Такі відомості, на переконання апеляційного суду, свідчать про відсутність стримуючих факторів належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, за відсутності джерел доходу та стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.

Водночас судовою колегією встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 наразі триває і не завершено.

А тому, з огляду на вищевикладене та обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу свідків, анкетні дані та адреси проживання яких відомо.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що всупереч протилежним доводам обвинуваченого прокурором було доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Крім того, гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, не вбачається можливим.

Водночас апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності доказів існування передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК ризику, адже відповідно до змісту оскаржуваного судового рішення заявлений ризик відносно ОСОБА_6 районним судом встановлено не було.

Заперечення ОСОБА_6 проти пред`явленого йому обвинувачення колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки ці питання підлягають оцінці під час розгляду місцевим судом кримінального провадження по суті.

Суд апеляційної інстанції під час перевірки ухвали про продовження строку тримання особи під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, аналізує лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, необхідність та доцільність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений є особою раніше не судимою, має зареєстроване місце проживання, спеціальності у різних сферах професій, а також відомості щодо перебування на його утриманні малолітньої дитини, не можуть бути беззаперечними підставами для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

Разом з тим, навіть за наведених обставин, які характеризують особу ОСОБА_6 , офіційного джерела доходу у останнього немає.

Відомості про стан здоров`я обвинуваченого були предметом перевірки суду першої інстанції, який дійшов висновку про відсутність даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Належного документального підтвердження обставин протилежного змісту з матеріалів провадження не вбачається та під час апеляційного розгляду не надано.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.10.2024 року строком на 60 днів продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 серпня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4