ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1931/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

особа, стосовно якої

вирішується клопотання ОСОБА_5 ,

під час розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0000015 від 22.08.2024,

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни,

Полтавської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України,

встановив:

Опис судового провадження.

02 вересня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва з Офісу Генерального прокурора надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000015 від 22.08.2024, про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 .

Відповідно до частини 3 статті 35 КПК України для розгляду цього клопотання на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2024 року визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05 вересня 2024 року призначено підготовче судове засідання на 11 вересня 2024 року.

Короткий виклад клопотання та позицій учасників судового провадження.

З наявних матеріалів справи вбачається, що групою детективів БЕБ під процесуальним керівництвом прокурорів здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000004 від 09.01.2019 за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Постановою від 11 березня 2024 року прокурором ОГП ОСОБА_3 з кримінального провадження № 0000004 від 09.01.2019 виділено в окреме кримінальне провадження за № 0000010 від 11.03.2024 матеріали досудового розслідування.

В межах кримінального провадження за № 0000010 від 11.03.2024 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України (в редакції Закону від 25.12.2014 № 63-VIII), тобто в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене особою, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у великих розмірах.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, в порушення вимог п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п.п. 163.1.1, п. 163.1 ст. 163, п. 164.2 ст. 164, ст. 168, п. 177.11 ст. 177, ст. 179 Податкового кодексу України, прийняв рішення про організацію здійснення фінансово-господарської діяльності, пов`язаної із наданням послуг пасажирського перевезення (таксі) по місту Києву без фактичної державної реєстрації суб`єкта господарської діяльності з використанням діяльності компанії-нерезидента «Uber B.V.», програмного забезпечення вказаної компанії та протиправно отриманих ним реквізитів фізичних осіб-підприємців.

У ОСОБА_5 , у невстановлений органом досудового розслідування день, час та місці, але не пізніше серпня 2018 року, виник злочинний умисел, спрямований на умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку.

З цією метою, ОСОБА_5 використав реквізити та банківські рахунки наступних фізичних осіб-підприємців: ОСОБА_6 (код НОМЕР_1 , дата реєстрації 26.07.2018, вид діяльності - інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем), ОСОБА_7 (код НОМЕР_2 , дата реєстрації 26.07.2018, вид діяльності - інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем) та ОСОБА_8 (код НОМЕР_3 , дата реєстрації 26.07.2018, вид діяльності - інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем), які не були обізнані у його подальших протиправних діях направлених на умисне ухилення від сплати податків.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не раніше 26.07.2018 отримав нотаріально завірені довіреності оформлені від імені ОСОБА_6 (код НОМЕР_1 ), ОСОБА_7 (код НОМЕР_2 ) та ОСОБА_8 (код НОМЕР_3 ), якими уповноважено ОСОБА_5 , зокрема на представлення інтересів: в усіх державних та недержавних установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування, форми власності та галузевої приналежності; в будь-яких банківських установах, що знаходяться на території України, з питань розпорядження будь-якими вкладами та банківськими рахунками, як у національній так і в іноземних валютах, з правом внесення та/або отримання грошей, проведення грошових коштів на інші рахунки, з правом подання заяв на оформлення банківських платіжних карток; також на подання та підписання від імені вищевказаних осіб будь-які заяви, довідки, документи, договори, чеки, платіжні доручення та інші документи, що стосуються виконання довіреностей.

У подальшому, на підставі отриманих вищевказаних довіреностей ОСОБА_5 з метою досягнення цілей та реалізації злочинного умислу спрямованого на ухилення від сплати податків, отримав фактичний доступ до банківських рахунків вищевказаних фізичних осіб-підприємців, зокрема: ФОП ОСОБА_6 (код НОМЕР_1 ): рахунки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , відкритті 27.07.2018 та 03.08.2018 в АТ «Кредобанк» (МФО 325365); ФОП ОСОБА_7 (код НОМЕР_2 ): рахунки № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , відкриті 27.07.2018 в АТ «Кредобанк» (МФО 325365); ФОП ОСОБА_8 (код НОМЕР_3 ): рахунок № НОМЕР_8 , відкритий 27.07.2018 в АТ «Кредобанк» (МФО 325365).

Після чого, ОСОБА_5 , у невстановлений органом досудового розслідування день, час та місці, але не раніше 26.07.2018, без відома та згоди ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , використав їх реквізити, як фізичних осіб-підприємців для оформлення з використанням телекомунікаційних засобів щодо начебто надання від їх імені інформаційно-посередницьких послуг компанії-нерезиденту «Uber B.V.», з метою подальшого отримання коштів на банківські рахунки, до яких мав доступ ОСОБА_5 та не декларування ним отриманого доходу з метою умисного ухилення від сплати податку.

Так, встановлено, що для перерахування грошових коштів із призначенням платежу «інформаційно-посередницькі послуги» в адресу ФОП ОСОБА_6 (код НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_7 (код НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_8 (код НОМЕР_3 ), використовувався кореспондентський рахунок № НОМЕР_9 , відкритий компанією-нерезидентом «Uber B.V.», в АТ КБ «ПриватБанк».

Зокрема, у ході аналізу операцій, проведених за рахунком № НОМЕР_9 відкритими на користь ОСОБА_9 встановлено, що у період з серпня по листопад 2018 року із зазначеного рахунку перераховано грошові кошти на вищевказані банківські рахунки ФОП ОСОБА_6 (код НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_7 (код НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_8 (код НОМЕР_3 ) з призначенням платежів «за інформаційно посередницькі послуги», на загальну суму 18 740 900,00 грн.

Після чого, ОСОБА_5 на підставі отриманих вищезазначених нотаріальних довіреностей, у період час з серпня по листопад 2018 на підставі його заяв на видачу готівки через касу банків АТ «Кредобанк» знято готівкою з указаних банківських рахунків фізичних осіб-підприємців із призначенням платежу «видача готівки з поточного рахунку» та/або «зняття коштів з поточного рахунку» грошові кошти в сумі 18 740 900,00 грн., а саме: з рахунку ФОП ОСОБА_6 - у розмірі 7 121 900, 00 грн.; ФОП ОСОБА_8 - у розмірі 3 913 300, 00 грн.; ФОП ОСОБА_7 - у розмірі 7 705 700, 00 грн., без подальшого їх надання зазначеним фізичним особам-підприємцям, розпорядився ними на власний розсуд.

Крім того, фактичне не здійснення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фінансово-господарської діяльності від імені ФОП ОСОБА_6 (код НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_7 (код НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_8 (код НОМЕР_3 ), підтверджено ухвалами суду, якими їх звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 205-1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Таким чином, ОСОБА_5 використовуючи реквізити та банківські рахунки вказаних фізичних осіб-підприємців, які не мали жодного відношення до проведення фінансово-господарської діяльності, отримав дохід у вигляді готівкових коштів в сумі 18 740 900, 00 грн, однак який протиправно з метою умисного ухилення від сплати податків не був ним задекларований.

У подальшому, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою ухилення від сплати податків і зборів шляхом приховання реальних об`ємів отриманих ним доходів, в порушення п.п. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.п.163.1.1, п. 163.1 ст. 163, п. 164.2 ст. 164, ст. 168, п. 177.11 ст. 177, ст. 179 Податкового кодексу України не подав до органів державної податкової служби декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік (термін подання 09.02.2019) та не задекларував отриману протягом вказаного періоду суму чистого оподаткованого доходу в сумі 18 740 900, 00 грн.

Так, ОСОБА_5 порушено вимоги пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп.163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164, ст. 168, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження належних до сплати податкових зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3 373 362, 00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 отримавши протягом 2018 року дохід у вигляді готівкових коштів з банківських рахунків вказаних фізичних осіб-підприємців, не задекларував його та умисно ухилився від сплати податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 3 373 362, 00 грн.

Постановою від 22 серпня 2024 року прокурором ОГП ОСОБА_3 з кримінального провадження № 0000010 від 11.03.2024 виділено в окреме кримінальне провадження № 0000015 від 22.08.2024 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 212 КК.

У клопотанні прокурор ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених статтею 49 КК України, просив звільнити ОСОБА_5 (на підставі письмової заяви такого від 28.08.2024) від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК (тобто умисному ухиленні від сплати податків) в рамках кримінального провадження № 0000015 від 22.08.2024.

У клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212 КК України (в редакції Закону України від 25.12.2014 № 63-VIII), 09 лютого 2019 року (термін не подання до органів державної податкової служби декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік).

На момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України (в редакції Закону України від 25.12.2014 № 63-VIII), за його вчинення було передбачено покарання у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до внесених змін Законом України від 17.11.2021 № 1888-ІХ, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, передбачене покарання у виді штрафу від десяти тисяч до п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Прокурор вважає, що стосовно ОСОБА_5 підлягає застосуванню ст. 212 КК України в редакції Закону України від 25.12.2014 № 63-VIII, тобто та редакція закону, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України в редакції Закону України від 15.11.2011 № 4025-VI) є злочином невеликою тяжкості.

При цьому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону України від 08.04.2014 № 1183-VII) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яким передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Тим самим, з дня вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України (в редакції Закону України від 25.12.2014 № 63-VIII), вже минуло два роки, тому на переконання прокурора є підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та просив таке задовольнити, зокрема зазначивши про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 підтримали подане прокурором клопотання та просили таке задовольнити, підтвердили надання згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття цього кримінального провадження.

Мотиви суду

Статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік випадків, за яких закривається кримінальне провадження та провадження щодо юридичної особи.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

При цьому частиною 8 статті 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 285 КПК України визначено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Також частиною 3 статті 285 КПК України передбачено, що підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Так, сторона обвинувачення інкримінує вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, 09 лютого 2019 року.

Відповідно до чинної на 09 лютого 2019 року редакції ч. 2 ст. 212 КК України (запровадженою Законом України від 25.12.2014 № 63-VIII - чинній на час вчинення злочину) ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана сплачувати, якщо ці діяння вчиненні за попередньою змовою групою осіб, або якщо вони призвели до фактичного ненадходження до бюджетів державних цільових фондів коштів у великих розмірах - карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

При цьому санкція ч. 2 ст. 212 КК України зазнали змін Законом України від 17.11.2021 № 1888-ІХ в бік посилення покарання та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, із передбаченням покарання у виді штрафу від десяти тисяч до п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 5 КК України підлягає застосуванню ч. 2 ст. 212 КК України (в редакції Закону України від 25.12.2014 № 63-VIII).

Чинною на лютий 2019 року редакцією частин 1, 2 статті 12 КК України «Класифікація кримінальних правопорушень» визначалось, що залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі. Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції чинній на час вчинення злочину) особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яким передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212 КК України, станом на 09 лютого 2019 року належало до злочинів невеликої тяжкості та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності становили два роки.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 раніше не судимий й немає відомостей щодо переховування його від досудового розслідування чи суду та вчинення нових злочинів, тобто перебіг строку давності не переривався й не зупинявся.

Себто у цьому випадку строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 212 КК України закінчились 08 лютого 2021 року о 23 год. 59 хв.

Окрім цього, суд роз`яснив ОСОБА_5 сутність, підстави і наслідки його звільнення від кримінальної відповідальності, та право заперечувати проти такого звільнення й закриття кримінального провадження, однак ОСОБА_5 не вимагав здійснювати провадження в повному обсязі в загальному порядку, й надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та просив закрити кримінальне провадження стосовно нього із згаданої підстави.

З огляду на наведене, враховуючи наявну сукупність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає, що клопотання прокурора належить задовольнити та звільнити ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 (в редакції Закону України від 25.12.2014 № 63-VIII), від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності на підставі статті 49 КК України, та відповідно належить закрити кримінальне провадження за № 0000015 від 22.08.2024.

Щодо скасування арешту майна

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна, зокрема допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як убачається з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2024 року у справі № 761/23521/24, було накладено арешт на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max», кольору «purple» із сім-карткою НОМЕР_10 та мобільний телефон марки «Nokia 106», із сім-карткою НОМЕР_11 , s/n - НОМЕР_12 ; s/ НОМЕР_13 , які належать ОСОБА_5 .

Частина 1 ст. 174 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, особа, яка вважає себе володільцем майна, на яке накладено арешт, має довести, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба або, що арешт накладено необґрунтовано.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, ухвалюючи рішення про закриття кримінального провадження№ 0000015 від 22.08.2024 стосовно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 212 КК України, суд також мав з`ясувати, чи є достатні підстави для скасування арешту.

У зв`язку з тим, що кримінальне провадження стосовоно ОСОБА_5 у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності підлягає закриттю, а тому у накладенні арешту на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max», кольору «purple» із сім-карткою НОМЕР_10 та мобільний телефон марки «Nokia 106», із сім-карткою НОМЕР_11 , s/n - НОМЕР_12 ; s/ НОМЕР_13 , які належать ОСОБА_5 відпала потреба.

На переконання суду, арешт слід скасувати.

Щодо скасування запобіжного заходу

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію, у тому числі у разі закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 203 КПК України).

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 242 240 грн, які внесені ним особисто.

Отже, до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді застави, який діє до цього часу.

Враховуючи, що кримінальне провадження за № 0000015 від 22.08.2024 стосовно ОСОБА_5 у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності підлягає закриттю, обраний стосовно нього запобіжний захід у вигляді застави припиняє свою дію та підлягає скасуванню.

Щодо процесуальних витрат

У будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Приписами ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема із витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Відповідно до наданих матеріалів, під час досудового розслідування здійснені витрати на залучення експертів, а саме: витрати за проведення судової економічної експертизи (висновок експерта від 17 травня 2024 року № 14889/14890/23-71/16063/16064/23-71) у розмірі 19 118,40 грн.

У постанові об`єднаної палати (ОП) ККС ВС від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 міститься такий правовий висновок: «Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту».

З огляду на висновок постанови ОП ККС ВС від 12.09.2022, процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

Враховуючи таке, суд не стягує з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні № 0000015 від 22.08.2024, оскільки такі відносяться на рахунок держави.

Інші процесуальні питання

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Перед судом не порушувалось питання щодо вирішення долі речових доказів, тому судом таке питання відповідно до положень ст. 100 КПК України не вирішувалось.

З огляду на викладене та керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 49, ч. 2 ст. 212 КК України, ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ст. 314, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000015 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 212 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності закрити.

Після набрання ухвали законної сили, заставу, внесену за ОСОБА_5 25 червня 2024 року у розмірі 242 240 грн, повернути ОСОБА_5 .

Після набрання ухвали законної сили повернути ОСОБА_5 як власнику за належністю:

- мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max», кольору «purple» із сім-карткою НОМЕР_10 ;

- мобільний телефон марки «Nokia 106», із сім-карткою НОМЕР_11 , s/n - НОМЕР_12 ; s/ НОМЕР_13

скасувавши на них арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2024 року.

Витрати за проведення судової економічної експертизи (висновок експерта від 17 травня 2024 року № 14889/14890/23-71/16063/16064/23-71) у розмірі 19 118,40 грн віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1