15 жовтня 2024 року Єдиний унікальний № 501/3340/24 Провадження № 1-кп/501/243/24
УХВАЛА

Іменем України

14 жовтня 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2

номер справи 501/3340/24 провадження 1-кп/501/243/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальній акт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 03 червня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: , АДРЕСА_2 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, -

участь у справі приймали: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин правовідносин.

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_3 02 червня 2024 року близько 15 год. 00 хв., перебуваючи поблизу магазину «Єва», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 діючи повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись похилим віком та неуважністю ОСОБА_6 , шляхом обману, під виглядом купівлі двох букети квітів, загальною вартістю 200 гривень, здійснив їх оплату умисно надавши під виглядом справжніх грошей одну сувенірну купюру номіналом 1000 гривень з написом «сувенір», розуміючи, що вказана купюра не є платіжним засобом на території України, але за зовнішнім виглядом схожа на грошову одиницю України гривню.

У свою чергу, ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, нічого не підозрюючи та сприймаючи вказану сувенірну купюру, як офіційну валюту України, передала ОСОБА_3 два букети квітів загальною вартістю 200 гривень та грошові кошти у сумі 600 гривень у якості решти.

Після чого ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши грошові кошти та майно на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 800.00 гривень.

1 серпня 2024 року матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України скеровані до Іллічівського міського суду Одеської області із затвердженим обвинувальним актом.

В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Позиція учасників судового процесу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав прохав кримінальне провадження відносно нього закрити , його захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання прохав його задовольнити, вважали необхідним зазначити ,що ОСОБА_3 , щиро покаявся в скоєному , є волонтером на теперішній час допомагає ЗСУ , перевівши грошові кошти.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши учасників судового процесу приймає наступне рішення.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Частина 1 ст. 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 7 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 190 Кримінального кодексу України настає під час заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) у тому разі, якщо шахрайство не є дрібним.

Отже, діяння, вчинене як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібним шахрайством і не є кримінально караним, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 190 Кримінального кодексу України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 Кримінального кодексу України).

За ч. 2 ст. 4 Кримінального кодексу України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, на переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібне шахрайство, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація заволодіння чужим майном, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IVПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1ст.169 Податкового кодексу передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1514 грн. на 2024 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення) становить 3028.00 грн.

Отже, заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) вартістю до 3028.00 грн. включно, становить адміністративне правопорушення.

ОСОБА_3 інкриміновані події кримінального правопорушення, що мало місце 02 червня 2024 року, де сума завданої шкоди не перевищує 3028.00 грн.

З урахуванням положень ст. 5 Кримінального кодексу України, а також тієї обставини, що вартість майна на час вчинення кримінальних правопорушень не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_3 вчинив діяння, за яке передбачено відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Висновок суду.

Таким чином, у зв`язку зі змінами у законодавстві на час розгляду справи у суді, діяння, яке ставиться у вину ОСОБА_3 , зважаючи на розмір збитку, втратило кримінальну протиправність.

Зважаючи на те, що після роз`яснення ОСОБА_3 наслідків закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, останній не заперечував проти цього, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та закриття кримінального провадження із зазначеної підстави.

Питання пов`язані із закриттям кримінального провадження.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.Питання щодо речових доказів, суд вирішує у відповідності до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Судові витрати про справі відсутні. Позовні вимоги не заявлялись.

На підставі наведеного, керуючись ст. 284, 369 ,371, 372, 395, 479-2 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 03 червня 2024 року відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна відповідальність.

Копію ухвали, матеріали кримінального провадження № 0000127 від 03 червня 2024 року відносно ОСОБА_3 надіслати до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для вирішення питання про складання протоколу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Речові докази: предмет зовні схожий на купюру номіналом 1000 грн., НБУ із надписом «Сувенірний Банк» залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000127 від 03 червня 2024 року.

Повний текст ухвали проголошено 15 жовтня 2024 року о 10.00 години.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який постановив ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий