Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1494/23

Номер провадження: 1-кп/511/72/24

15 серпня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області в матеріали кримінального провадження №0000285, внесені в ЄРДР від 19 травня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу З стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», працюючого монтером колії АТ "Укрзалізниця"

у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 4 статті 402 Кримінального Кодексу України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», на порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 11, 28-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 23.02.2023 приблизно о 08 год. 30 хв., перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив непокору, шляхом невиконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 № 30 від 21.02.2023 щодо здійснення маршу своїм ходом в район виконання бойових завдань з вихідного пункту Роздільна до АДРЕСА_2 , який був доведений особовому складу військової частини НОМЕР_1 22.02.2023 близько 09 год. 00 хв та 14 год. 30 хв. в присутності особового складу підрозділу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, суду показав, що проходив військову службу за мобілізацією з початку оголошення воєнного стану в створених підрозділах місцевої територіальної оборони в складі 122 бригади. Так 21.02.2023 року на шикуванні за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 він разом з іншими військовослужбовцями отримали наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 здійснити марш за маршрутом з АДРЕСА_2 , для чого повинні

були висунутись колоною з пункту м. Роздільна 23.02.2023 о 08 год. 30 хв. Їх рота та їх командир відмовились виконати наказ командира бригади, він особисто відмовився їхати до нового місця несення служби, так як в нього напередодні померла мати і в цей період в нього погіршився стан здоров`я. У скоєному кається, так як не в повній мірі розумів наслідок своїх дій. Потім він продовжив військову службу, має лише подяки від начальників по службі, на теперішній час він списаний з військової служби по сімейним обставинам та за станом здоров`я.

Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

15 серпня 2024 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді наведено формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій ОСОБА_4 із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, які є тотожними наведеним в обвинувальному акті.

За змістом угоди ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження, щиро покаятись.

При укладенні угоди прокурор врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, сприяння ОСОБА_4 у кримінальному провадженні щодо нього, беззаперечне визнання ним своєї винуватості, особу обвинуваченого, який має на утриманні та догляді батька дружини з інвалідністю 2-ї групи і є особою, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи.

З урахуванням вищевказаних обставин сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, застосувавши до обвинуваченого інший, більш м`який вид покарання, який не передбачений санкцією ч.4 ст.402 КК України у виді штрафу в розмірі 17648 (сімнадцять тисяч шістсот сорок вісім) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 300016 (триста тисяч шістнадцять грн) грн.

Позиції сторін в судовому засіданні щодо укладення угоди.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.Зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив затвердити дану угоду. У судовому засіданні він беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину. Не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Надав пояснення щодо обставин обвинувачення, які є тотожними обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Також показав, що уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також йому було роз`яснено наслідки укладення та затвердження вказаної угоди. При цьому повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості .Підтвердив, що у повній мірі розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення та погоджується з видом та мірою покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, а також з іншими заходами, які передбачає угода.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд прийшов до висновку, що дана угода підлягає затвердженню судом виходячи з наступного.

Суд під час розгляду угоди встановив, що вона відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить усі необхідні складові елементи, передбачені зазначеною нормою, зокрема містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно підтвердив кожну із обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та яка викладена в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої та середньої тяжкості, а також щодо тяжких злочинів.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Також у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди (п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України) , відповідно угода між прокурором та обвинуваченим складена та підписана 15.08.2024 року у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 ..

Також шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд встановив, що інкримінованим ОСОБА_4 злочином шкода завдана виключно державним та суспільним інтересам, не завдано шкоду правам та інтересам окремих громадян та/або інтересам юридичних осіб, а так само матеріальних збитків.

Отже, вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України при укладенні угоди сторонами дотримано.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 470 КПК України при укладенні угоди про визнання винуватості прокурор серед іншого враховує наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

У разі якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства, суд має відмовити у її затвердженні (п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України).

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають суспільним інтересам з огляду на таке.

Так у суд вважає, що укладення такої угоди з застосуванням ст.69 КК України із застосуванням покарання у виді штрафу у значному розмірі буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими військовослужбовцями нових злочинів, а також сприятиме стимулюванню дотримання військовослужбовцями військової дисципліни під час проходження ними військової служби.

Щодо призначення узгодженого між сторонами покарання.

За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, застосувавши до обвинуваченого інший, більш м`який вид покарання, який не передбачений санкцією ч.4 ст.402 КК України у виді штрафу в розмірі 17648 (сімнадцять тисяч шістсот сорок вісім) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 300016 (триста тисяч шістнадцять грн) грн.

При узгоджені покарання сторони врахували та дотрималися:

1)положень п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України і врахували: - характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким; взяли до уваги особу обвинуваченого, який перебуває на військовій службі з перших днів військової агресії, добровільно пішов захищати країну, вступивши до лав територіальної оборони, має позитивні характеристики по місцю несення служби після вчинення ним кримінального правопорушення, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, врахували його поведінку після вчинення злочину, а також пом`якшуючі його вину обставини - щире каяття, сприяння розкриттю злочину, те, що ОСОБА_4 є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, має на утриманні інваліда 2-ї групи, який є батьком його дружини, Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

2) положень пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 65 КК України, а саме: - узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із застосуванням ст.69 КК України.

Так санкцією ч. 4 ст. 402 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд мотивувавши своє рішення може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини цього кодексу або перейти до іншого , більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу .

На підставі викладеного, сторони обгрунтовано під час укладення угоди прийшли до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України з урахуванням двох пом`якшуючих його вину у вчиненні злочину обставин та призначити ОСОБА_4 покарання, перейшовши до іншого , більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 4 ст.402 КК України у виді штрафу в розмірі 17648 (сімнадцять тисяч шістсот сорок вісім) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 300016 (триста тисяч шістнадцять грн) грн.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, а також загальним засадам його призначення, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, забезпечить досягнення мети його застосування.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Суд не встановив підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України і дійшов висновку про необхідність затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Також відносно ОСОБА_7 ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 11.07.2023 року включно з визначенням застави у розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Відносно ОСОБА_7 було внесено заставу 18 травня 2023 року, що підтверджується копією квитанції про внесення застави , заставодавець ОСОБА_8 . Обвинувачений звільнений з під варти та перебуває під заставою, дія обов`язків щодо до нього на період перебування під заставою судом не продовжувалася.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді застави.

Керуючись статтями 100, 373-376, 469-475 Кримінального процесуального кодексу України , суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 серпня 2024 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000285, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 травня 2023 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 17 648 (сімнадцять тисяч шістсот сорок вісім) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 300 016 (триста тисяч шістнадцять грн) грн.

Залишити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді - застави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1