Справа № 627/1028/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000181 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нові Маяки Ширяївського району Одеської області, українця, громадянина України, який не перебуває на військовому обліку, має середню освіту, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого 26.12.2013 Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.187, ч.3 ст.185 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 03.06.2019 умовно-достроково на 9 місяців та 20 днів, за що судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 17.08.2024, приблизно о 09:00, знаходився на території подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час перебувала ОСОБА_5 , з якою ОСОБА_4 спільно проживає та перебуває у сімейних відносинах. В цей час між співмешканцями сталася сварка на побутовому підґрунті та в ОСОБА_4 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій прямий умисел, бажаючи спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 долонею правої руки наніс 3 удари останній по обличчю та голові в область лівого ока та скроні, після чого потерпіла ОСОБА_5 упала на землю і ОСОБА_4 припинив свої дії.

Внаслідок вказаних вище протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: гематом, синців голови, обличчя, навколоорбітальної гематоми зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/76-КК/24 від 19 серпня 2024 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, (відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказам МОЗ України від 17 січня 1995 р. №6).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевикладених обставинах, пояснивши, що дійсно наніс співмешканці ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу винного.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Визначаючи міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Крім того, суд враховує думку потерпілої щодо призначеного покарання, яка на суворому покаранні обвинуваченому не наполягає та претензій до нього не має.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , відноситься до категорії кримінальних проступків.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він осудний, вчинив кримінальне правопорушення маючи непогашену і не зняту судимість, на обліку у лікаря-психіатра КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області не перебуває, але перебуває на обліку у наркологічному кабінеті Краснокутської ЦРЛ, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 2 ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 .08.2019 у справі № 682/956/17 зазначила про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу. На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись статтями 369-371, 373-375 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) грн 00 коп, який зарахувати на рахунок UA0020613, отримувач ГУК Харків обл/СТГ Краснокут/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 21081100.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1