Справа № 177/2619/23
Провадження № 1-в/177/95/24
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривий Ріг подання начальника Криворізького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.01.2024 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшло подання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.01.2024, яким його засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та з застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Клопотання обґрунтовано тим, що на підставі вищевказаного вироку суду ОСОБА_4 перебуває на обліку Криворізького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області, як особа засуджена до покарання з випробуванням.

Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 2023 рік становило 2684 грн.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 згідно вироку від 04.01.2024, спричинив майнову шкоду на суму 1066,67 грн., орган пробації, посилаючись на положення ст. 5, ч.2 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, просить звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв`язку з усуненням караності діяння.

Прокурор у судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити.

Представник Криворізького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви просили проводити судовий розгляд клопотання за відсутності їх представника, клопотання підтримали (а.с. 50).

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засідання підтримав подання органу пробації та просив його задовольнити.

Неприбуття учасників у судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, тому суд дійшов висновку про можливість розгляду заявленого подання за відсутності представника органу пробації.

Судом встановлено, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.01.2024 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.01.2024 ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення 25.10.2023 та розмір завданої ним матеріальної шкоди становив 1066,67 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57частини першої статті 58, частини першої статті 62Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон № 3886-IX, що вносить зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. Подібних висновків дійшла ОП ККС ВС у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21.

При з`ясуванні питання про те, чи перевищує вартість викраденого (розтраченого) майна розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України на час вчинення кримінального правопорушення становив 1342 грн (0,5 прожиткового мінімуму від 2684 грн), тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2023 повинна перевищувати 2684 грн. 00 коп.

Таким чином, на день розгляду подання, діяння, за вчинення якого ОСОБА_4 засуджено вироком Криворізького районного суду від 04.01.2024, не може вважатись крадіжкою в розумінні ст. 185 КК України, оскільки вартість майна за заволодіння яким останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність.

Відповідно, в силу ч.2 ст. 74 КК України, ОСОБА_4 не може підлягати кримінальному покаранню за викрадення чужого майна (таємне викрадення чужого майна), вартість якого складала 1066,67 грн, що є меншим ніж 2684 грн., а тому він підлягає звільненню від кримінального покарання призначеного за ч.4 ст. 185 КК України згідно вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.01.2024.

Згідно вироку суду ОСОБА_4 вчиняв крадіжку з проникненням у інше приміщення сарай. Такі дії засудженого не охоплюються диспозицією ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-ІХ, відповідальність за незаконне проникнення до іншого володіння особи передбачено ст. 162 КК України.

Однак, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно зі ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Нормами ст. 537 КПК України визначено перелік питань, що можуть бути вирішені судом під час виконання вироків. Так, відповідно до п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України, суд має право вирішити питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку визначено ст. 539 КПК України.

Саме питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України порушено перед судом уповноваженим суб`єктом - органом пробації.

Підстави для звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком суду у зв`язку з засудженням за ч.4 ст. 185 КК України викладено вище.

Нормами вищевказаного процесуального законодавство не передбачено повноважень суду, на стадії виконання вироку суду, перекваліфіковувати дії засудженого, тобто надавати їм іншу кримінально правову кваліфікацію, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функцію обвинувача, порушуватиме право особи на захист від нового обвинувачення, порушаватиме принцип справедливого судочинства в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини.

В порядку виконання вироку, відповідно до вищевказаних норм процесуального законодавства, суд позбавлений права визнавати особу винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за іншою правовою кваліфікацією, ніж та що викладена у вироку суду який набрав законної сили, та призначати покарання відмінне від того, що призначене особі вироком суду, який набрав законної сили.

Положення ч. 3 ст. 74 КК України, при розгляді даної справи застосуванню судом не підлягають, оскільки вони регулюють інші правовідносини та передбачають право суду привести у відповідність (знизити) міру покарання, що перевищує санкцію нового закону. В даному випадку, Закон № 3886-ІХ від 18.07.2024 не є законом що знижує санкцію певної статті закону, а є законом що скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, засудженого слід звільнити від покарання призначеного вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.01.2024 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Криворізького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.01.2024 за ч. 4 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали оголошено 15.11.2024.

Суддя ОСОБА_1