Справа № 175/4123/24
Провадження № 1-кс/175/1165/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: слідчої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю особи, яка подала скаргу: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В скарзі зазначено, що бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Так, 10 жовтня 2023 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, надійшла заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення. Однак, передбачені законом відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, тому заявник вважає, що посадові особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, такими своїми діями порушують кримінальне процесуальне законодавство України. Заявник просить суд зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 10 жовтня 2023 року та розпочати розслідування.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу, заявлені вимоги підтримав, посилаючись на те, що вони законні й обґрунтовані, тому просив суд скаргу задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, однак його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як встановлено в ході судового розгляду скарги, 10 жовтня 2023 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, надійшла заява ОСОБА_3 від 10 жовтня 2023 року, в якій він зазначив, що слідчим Артемівського СВ МВ ГУНП в Донецькій області було скоєно кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України.

Так, положеннями ч. 1 ст. 2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. При цьому, обов`язковими елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дія (бездіяльність) не є кримінальним правопорушення.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей про нього до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Тобто, виходячи із системного аналізу зазначених вище положень закону, можна зробити висновок, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише такі, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому суб`єктивна впевненість особи у неправомірних діях, незгода із рішенням, дією чи бездіяльністю самі по собі не можуть бути підставами для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.

Так, положеннями ч. 2 ст. 365 КК України передбачена кримінальна відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. Положеннями ч. 2 ст. 366 КК України передбачена кримінальна відповідальність за складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 , остання не містить даних, які б вказували на об`єктивні ознаки перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, а так само службового підроблення та свідчили про наявність в діях певної особи ознак передбачених КК України кримінальних правопорушень.

Натомість, викладені в заяві обставини та доводи заявника фактично зводяться до незгоди заявника із рішенням суду за результатами розгляду кримінального провадження відносно заявника, яким ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочинів та призначено відповідне покарання. Однак, вказані обставини не свідчать про можливе скоєння зазначених в заяві кримінальних правопорушень. Доводи заяви не містять необхідних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, які відповідно до вимог ч. 5 ст. 214 КПК України мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а ґрунтуються на суб`єктивній оцінці заявника та його ставленні до зазначених у заяві обставин. Інших відомостей про вчинення передбачених кримінальним законом кримінальних правопорушень заява не містить.

Також суд враховує, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення є його суспільна небезпечність. Кримінальне правопорушення серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо можливого скоєння кримінального правопорушення не є свідченням вчинення цього кримінального правопорушення, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене вище, оскільки заява ОСОБА_3 фактично стосується незгоди заявника з процесуальним рішенням суду під час судового розгляду щодо оцінки доказів та визнання заявника винним у скоєнні злочинів, а також не містить достатніх даних про наявність ознак кримінально-караного діяння, суд приходить до висновку, що посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, не було допущено протиправної бездіяльності при розгляді цієї заяви.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення скарги та приходить до висновку, що в задоволенні такої скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 214, 303 307, 309 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя: