Справа № 462/2528/24
провадження 1-кп/462/377/24
У Х В А Л А

12 серпня 2024 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4

представника сектору ювеналної превенції ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Львові клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 259 КК України та ч. 2 ст. 259 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Своє клопотання обґрунтовує зокрема тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України досі існують, оскільки обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як на даний час не встановлено чи вказані в обвинувальному акті злочини, в яких він обвинувачується вчинені самостійно, чи в групі із невстановленими особами, а відтак обвинувачений ОСОБА_7 , може повідомляти їх про хід досудового розслідування та допомагати, їм у переховуванні від органу досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Відтак, ризики, які стали підставою для обрання та продовження даного виду запобіжного заходу, не минули та не зменшились, а тому, є необхідність в продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб.

Захисник, законний представник та обвинувачений заперечили проти клопотання про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою покликаючись на те, що ОСОБА_7 , не має жодних намірів порушувати будь-які зобов`язання перед судом, а ризики, що зазначені стороною обвинувачення є необгрунтованими, та станом на день розгляду клопотання зменшились. Просили суд застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників справи, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення, суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри, на даний час, не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочинів, відсутність соціальних зв`язків обвинувачуваного, репутацію обвинуваченого, його майновий стан. Враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені стороною обвинувачення, є достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 , покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, а відтак, співмірним та доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження є застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Враховуючи вказані обставини, на думку суду, контроль за поведінкою обвинуваченого не може бути досягнуто при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів таких як, особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та передання неповнолітнього під нагляд.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Відповідно до ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 , необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Наведені обвинуваченим та його захисником спростування позиції прокурора щодо недоцільності подальшого тримання під вартою та необхідності обрання більш м`якого заходу, не знайшли свого підтвердження під час розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування або зміни запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

клопотання задовольнити.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_7 / ІНФОРМАЦІЯ_1 / у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 11 жовтня 2024 року включно.

Заставу визначити в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 /сто двадцять одна тисяча сто двадцять/ гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент.

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, обвинуваченого ОСОБА_7 зобов`язати:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Львівської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо обвинувачений ОСОБА_7 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1