Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1864/23
Провадження № 1-кп/382/67/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 (законний представник ОСОБА_7 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000301, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Яготин Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2020 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп?яніння, в порушення вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2020 (далі - ПДР України), яким визначено, що: "водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", керуючи технічно-справним автомобілем марки "BMW 318d" номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія), рухався зі швидкістю близько 69,06...86,20 км/год, проїжджою частиною вулиці Дмитрівська в місті Яготин Київської області, у смузі для руху в напрямку центру міста, чим порушив вимоги пункту 12.4 ПДР України, відповідно до яких встановлено, що: "у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.". По ходу свого руху, поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , в порушення вимог пункту 12.1 ПДР України, яким визначено, що: "під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним", ОСОБА_4 розпочав обгін транспортного засобу, що рухався у попутному напрямку, однак при виконанні даного маневру, не впоравшись із керуванням допустив виїзд на зустрічне узбіччя де в подальшому зіткнувся правою боковою частиною кузова автомобіля із деревом. Згідно висновку судово-медичної експертизи у пасажира автомобіля марки "BMW 318d" номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран обличчя, перелому 3-6 ребер праворуч по задньо-підпахвинній лінії зі зміщенням уламків, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Згідно висновку судово-медичної експертизи у пасажира автомобіля марки "BMW 318d" номерний знак НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, скальпованої рани великих розмірів волосистої частини голови, закритого перелому проксимального кінця діафіза лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому діафіза лівої стегнової кістки на проксимальній 1/3 зі зміщенням уламків, травматичного шоку ІІ ступеню, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознаками небезпечності для життя в момент заподіяння. Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_6 . середньої тяжкості тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину та фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) за ч. 2 ст. 286 КК України визнав, заперечивши в подальшому проти зазначеної в обвинувальному акті обставини, що обтяжує покарання, щодо перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_4 показав, що того дня 12.07.2020 року він разом із його на той час співмешканкою ОСОБА_6 та її сином ОСОБА_9 відпочивали на річці в м. Яготин. Там він вживав пиво, близько 2-х бокалів. Окрім алкоголю більше нічого не вживав. Після цього, приблизно через годину вони поїхали додому до ОСОБА_6 . Він був за кермом, ОСОБА_6 сиділа попереду на пасажирському сидінні, а ОСОБА_9 сидів позаду. Прямуючи додому по вул. Дмитрівська він увімкнув лівий поворот та почав обганяти легковий автомобіль, точної марки не пам`ятає. Зазначив, що він рухався зі швидкістю 60-70 км/год, зякою швидкістю рухався інший автомобіль він не знає. Під час обгону, ще не закінчивши маневр, перебуваючи на зустрічній смузі з лівої сторони був бордюр і він колесом з лівої сторони вдарився об нього. Після чого його автомобіль почало заносити та в подальшому викинуло на сторону і авто вдарилося в дерево. Після удару він був непритомний, оскільки спрацювали подушки безпеки. Потім, коли він отямився, почав допомагати витягувати потерпілу із автомобіля. Там вже також перебували якісь люди і вони намагалися потерпілу витягти через вікно, тому що двері не відкривалися. ОСОБА_9 він також дістав через вікно. ОСОБА_6 була непритомна, а ОСОБА_9 при свідомості, він сидів біля нього до приїзду швидкої. Хто викликав швидку йому не відомо. Швидка відвезла потерпілих до лікарні, а його працівники поліції доставили для проходження огляду на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння. Результат наркотичного сп`яніння показав штучну марихуану і він запитав в працівників поліції що це таке, вони надали йому пояснення, а він попросив купити тест в аптеці та пройти ще раз огляд, однак повторно тест не зробили. Перебування в наркотичному сп`янінні на момент події не визнає, оскільки не вживає наркотичних засобів. На алкогольне сп`яніння теж пройшов тест, але результат не пам`ятає. Зазначив, що у ОСОБА_6 були зламані ребра, порізана рука, також на обличчі були порізи, а в дитини були поломані ключиця та нога, а на голові ніби шкіра зрізана. В них обох був струс мозку. Лікування їм оплачував, а також возив в лікарню в м. Києві. Повідомив, що посвідчення водія він не отримував і навчання не проходив. Також в момент ДТП його автомобіль зніс паркан біля приватного будинку, за який він відшкодував шкоду.

Потерпіла ОСОБА_6 (законний представник ОСОБА_7 ) повідомила, що, вона з ОСОБА_4 проживала в цивільному шлюбі, але вони посварилися та деякий час проживали окремо. Подія відбулася влітку свято ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , точної дати не пам`ятає. До неї приїхав ОСОБА_4 та запропонував поїхати на річку. Вони забрали її сина та втрьох поїхали на річку. Перебуваючи там, ОСОБА_4 випив бокал пива і після цього поїхали додому. Коли обвинувачений приїхав до них ознак сп`яніння в нього не було. Зазначила, що все, що вона пам`ятає перед ДТП, що перед ними їхав автомобіль із увімкнутим покажчиком повороту, щоб об`їжджали. Вони почали об`їжджати автомобіль, а після сталася ДТП. Вона сиділа попереду на пасажирському сидіння, а її син позаду неї. Потім пам`ятає вже як перебувала в лікарні. Син був в дуже тяжкому стані, біля нього був ОСОБА_4 , а потім приїжджала його мати і теж сиділа біля ОСОБА_7 . Коли привезли ОСОБА_9 до лікарні то мати ОСОБА_4 купувала ліки. Потім, коли вже розійшлися із обвинуваченим, то він декілька разів приїжджав провідувати сина та привозив ліки. Моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого наразі не має. Про стягнення будь якої компенсації до суду не зверталася і не планує звертатися. Син наразі добре почувається і наслідків ДТП немає. Щодо призначення міри покарання покладається на розсуд суду. Також зазначила, що все що вона повідомила суду стосується й інтересів її сина.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України доводиться показами допитаних у судовому засіданні свідків:

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка показала, що в той день, точної дати не пам`ятає, це було три роки назад влітку, була свідком події, коли машина її обігнала і врізалась в забор по вул. Дмитрівська. Погода була гарна, вона рухалася за кермом на автомобілі шкода октавіа приблизно 40 км/год по вул. Дмитрівська в напрямку вул. Гирича. Вона побачила, що машина яка їхала позаду увімкнула лівий поворот та обігнала її й потім після обгону в`їхала в забор чи дерево зліва, був сильний звук і почали виходити люди. Коли побачила, що машина в`їхала, вона вийшла з машини також дивилася, що відбувається. Подія відбувалася вдень, зустрічних авто не було, коли вийшла з машини до місця пригоди вона водія та потерпілих не бачила, тільки авто, а в поліції вже повідомили, що за кермом був чоловік з дружиною та дитиною;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , яка показала, що в той день, точної дати не пам`ятає, приблизно років чотири назад, влітку, вона вийшла з АДРЕСА_4 їхали два автомобілі, вона онуку взяла під руку і заховалася за стовп, одна машина зупинилася, а їнша їхала на великій швидкості (більше 100 км/год, автомобіль світлий легковий) і в`їхала в сусідній забор і в дерево. У свідка також біля забору "квіти зрізало ніби хтось скосив". Був великий тріск, пил, почали виходити сусіди і вона також підійшла. Витягли жінку у крові, якийсь чоловік виліз через вікно і вона почала кричати, що хлопчик позаду на сидінні. Сусіди викликали швидку, яка забрала хлопчика, а сусідка медсестра надавала першу допомогу. Жінка була в крові, голова розбита, а хлопчик сильно постраждав. А водія вона бачила, коли він вилазив у вікно і чула, що сусіди казали тримати його, щоб не втік;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка показала, що безпосереднім свідком події не була. Свідку відомо, що подія сталася влітку 2020 року, на її вулиці був непроданий будинок і туди влетіла машина, там була потерпіла дитина. Свідком самої аварії не була, вона знаходилась на подвір`ї, почула звук удару і вийшла на вулицю до дороги та побачила стовп пилі. Близько не підходила. Але бачила, що в сусідньому будинку стояла легкова машина. Водія і потерпілих особисто не бачила, але може сказати, що було три особи.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України доводиться дослідженими в судовому засіданні у своїй сукупності доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.07.2020 року;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.07.2020 року та ілюстративною таблицею;

- протоколом огляду транспортного засобу "BMW 318d" н.з. НОМЕР_1 від 12.07.2020 року та ілюстративною таблицею до нього;

- висновком експерта № 12-1/1904 від 27.07.2020 року в якому зазначено, що "Система робочого гальма автомобіля марки "BMW 318d" реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. Рульове керування автомобіля марки "BMW 318d" реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі Рульового керування перед ДТП, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля марки "BMW 318d" реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду, знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено";

- компакт-диском з записами камер відео спостереження домоволодіння ОСОБА_15 , переглянутим в судовому засіданні, та протоколом перегляду до нього від 17.07.2020 року;

- довідками ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.07.2020 року;

- копією виписки з історії хвороби стаціонарного хворого виданої на ім`я ОСОБА_7 , 2012 року народження;

- висновком експерта № 90 від 17.09.2020 року, в якому зазначено, що "Питання 1. Який характер, локалізація та механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .? Відповідь: по даних медичної документації, рентгенологічних знімках, у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, скальпованої рани великих розмірів волосистої частини голови, закритого перелому проксимального кінця діафіза лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому діафіза лівої стегнової кістки в проксимальній 1/3 зі зміщенням уламків, травматичного шоку ІІ ст., що спричиненні від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Питання 2. Чи могли виникнути всі виявлені на тілі ОСОБА_7 тілесні ушкодження 13.07.2020? Відповідь: враховуючи характер, локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можна вказати, що вони могли утворитися в термін незадовго до госпіталізації в стаціонар КНП "Яготинська ЦРЛ", тобто 12.07.20 року, як вказує слідчий у постанові. Питання 3: Яка ступінь тяжкості заподіяних ОСОБА_7 тілесних ушкоджень? Відповідь: За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, скальпованої рани великих розмірів волосистої частини голови, закритого перелому проксимального кінця діафіза лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому діафіза лівої стегнової кістки в проксимальній 1/3 зі зміщенням уламків, травматичного шоку ІІ ст. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, згідно п. 2.1.3 (о) "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6";

- висновком експерта № 91 від 17.09.2020 року, в якому зазначено, що "Питання 1. Який характер, локалізація та механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .? відповідь: по даних медичної документації, рентгенологічних знімках, у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран обличчя, перелому 3-6 ребер праворуч по задньо-підпахвинній лінії зі зміщенням уламків, що спричиненні від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Питання 2. Чи могли виникнути всі виявлені на тілі ОСОБА_6 тілесні ушкодження 12.07.2020? Відповідь: враховуючи характер, локалізацію, а також дані медичної документації, термін отримання тілесних ушкоджень може відповідати даті на яку вказує слідчий у постанові, тобто 12.07.2020 року. Питання 3: Яка ступінь тяжкості заподіяних ОСОБА_6 тілесних ушкоджень? Відповідь: тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер 3-6 справа відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що умовили тривалий розлад здоров?я, строком понад 3 тижні (термін зрощення кісткової тканини більше 21 дня), п. 2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. За своїм характером тілесне ушкодження у вигляді забійних ран обличчя відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). п.2.3.3. "Правил судово-України від 17.01.1995р. №6";

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 156 від 12.07.2020 року, в якому в графі "9. Зовнішній вигляд обстежуваної особи: стан одягу, шкіри, наявність пошкоджень (поранення, забиті місця, точна локалізація, характер пошкодження тощо)" зазначено: "одяг без особливостей, на обличчі, лобі та волосянистій поверхні голови дрібні множинні пошкодження шкіри та м`яких тканин". В графі "10. Поведінка обстежуваної особи: адекватна (підкреслено), напружена (підкреслено), замкнута, роздратована, збуджена (підкреслено), агресивна; ейфорична, балакуча, метушлива; настрій нестійкий (підкреслено), млявий, загальмований, скарги на свій стан (на що саме)" зазначено "скарг на стан здоров`я не предявляє". ". В графі "11. Стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості" зазначено "свідомість не порушена, в часі та місці перебування орієнтований". В графі "12. Мовна здатність" зазначено " мовна здатність не порушена". В графі "13. Вегетативно-судинні реакції (стан шкірних покривів, слизових оболонок очей, язика, спітніння, слинотеча) зазначено "шкіра та видимі складові гіпермовані, спітнілий. Дихання прискорене. Пульс 90. Артеріальний тиск 130/90 мм рт. ст. Зіниці: розширені; реакція на світло: млява". В графі "14. Рухова сфера не порушена; міміка млява; хода :хитання при поворотах. Точні рухи непорушені". В графі "15. Чи є ознаки нервово-психічних захворювань, органічного ураження центральної нервової системи, фізичного виснаження. Перенесені травми (зі слів обстежуваного)" зазначено "ознак нервово психічних захворювань не виявлено". В графі "16. Відомості про останнє вживання алкоголю або наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: суб`єктивні та об`єктивні (згідно з документами, іншими джерелами)" зазначено "12.07.2020 випив три-чотири келихи пива". В графі "17. Запах алкоголю з рота" зазначено "присутній". В графі "18. Використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівні). Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки, результат обстеження" зазначено "обстежений на апараті ОСОБА_16 до 10.02 Алкотон 0,1 СУ-И 12.07.20, 19:50. Результат 1, 5 ‰ алкоголю. "Обстеження через 20 хвилин. Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки, результат обстеження" зазначено "Алкотон 0,1 СУ-И 12.07.20 20 г 10 хв. доза 1,5 ‰". В графі "20. Висновок та діагноз за результатами огляду" зазначено "Алкогольне сп`яніння. Наркотичне сп`яніння." В графі "21. Лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу: час проведення лабораторних тестів. Досліджуване середовище (сеча (підкреслено), слина, кров, змиви поверхні губ, шкіри обличчя, рук). Дата і час відбору 12.07.2020 20:00. ". В графі "23. Метод лабораторного тестування" зазначено "тест " Тест SNIPER-10". В графі "24. Результат лабораторних тестів" зазначено "тест позитивний на синтетичну маріхуану 12.07.20 20 год. 06 хв. В графі "25. Заключний діагноз (за результатами огляду тестів)" зазначено "сп`яніння внаслідок вживання алкоголю та синтетичної марихуани";

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 156 від 12.07.2020 року, в якому в графі "10. Висновок огляду" зазначено " ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння";

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.07.2020 року та ілюстративною таблицею до нього;

- висновком експерта № 12-1/2077-23-3/345 від 20.08.2020 року, відповідно до якого "Виходячи з даних відеофайлу "1_05_R_59.avi" та вихідних даних, середня швидкість автомобіля марки "BMW 318d", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія), перед зіткненням із деревом, становить 79,57 км/год ± 6,03 км/год. Виходячи з даних відеофайлу "1_03_R_01.avi" та вихідних даних, середня швидкість автомобіля марки "BMW 318d", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія), перед зіткненням із деревом, становить 75,34 км/год ± 6,28 км/год. В заданій дорожній ситуації розрахована швидкість руху автомобіля марки "BMW 318d", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія) відповідала видимості дороги в напрямку руху. В даній дорожній ситуації водій автомобіля марки "BMW 318d", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія) повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1., п. 12.4 та п. 12.2 Правил дорожнього руху України. В заданій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки "BMW 318d", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія), при виконанні вимоги пункту 12.1. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, на що у нього не було перешкод технічного характеру. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки автомобіля марки "BMW 318d", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія) вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 12.1 та п. 12.4 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки "BMW 318d", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія) вбачається невідповідність вимоги п. 12.1. Правил дорожнього руху України, яка знаходиться в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди";

- листом Територіального сервісного центру № 3241 № 31/3241/51 від 06.08.2020 року, з якого вбачається, що згідно з реєстру МВС (НАІС), гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 посвідчення водія не отримував. В числі позбавлених права керування транспортними засобами не значиться.

Приписами ст. 91 КПК України установлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню (серед іншого), подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора, а в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства та закріплені в статті 129 Конституції України.

Національне законодавство України узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, що сформульована зокрема у п. 43 рішення від 14.02.2008 в справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини"), згідно яких "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом кримінального провадження, крім того, що інкримінований злочин вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння (постанови Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 705/623/18, від 17 квітня 2019 року у справі №472/342/16-к, від 11 лютого 2021 року у справі № 462/3062/16-к).

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Суд зазначає, що для вирішення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинений злочин в обов`язковому порядку мають бути встановлені усі елементи складу злочину, зокрема, об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона, а обов`язок доведення наявності вказаних елементів покладається на сторону обвинувачення.

Диспозиція ст. 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2, 3 або ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причиновому зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - ч. 1; смерть потерпілого або заподіяння тяжких тілесних ушкоджень- ч. 2, спричинили загибель кількох осіб- ч. 3; причиновий зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Вказана правова позиція відображена в Постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі № 682/956/17.

За змістом закону порушення Правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільне небезпечних наслідків заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і г) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками. Керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто порушення підп. "а" п. 2.9 ПДР не є елементом об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України (у відповідній редакції на момент вчинення), адже саме по собі не призводить до суспільно небезпечних наслідків, передбачених у цій статті. Вказівка у вироку на порушення водієм транспортного засобу підп. "а" п. 2.9 ПДР лише деталізує, уточнює, конкретизує правопорушення, його суспільну небезпечність, стан суб`єкта злочину, передбаченого ст. 286 КК України, але не впливає на кваліфікацію (не є кваліфікуючою ознакою) злочину.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.

Згідно рішення "Коробов проти України" від 21.10.2011 року, "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, наведені у вироку показання свідків, висновки експертів, документи, які надавалися сторонами провадження та були досліджені за участю усіх учасників кримінального провадження не є окремими, незалежними доказами, проте у сукупності з іншими доказами підтверджують встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 злочину. Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочинному діянні, і, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку. Таким чином, аналізуючи вищевикладені докази у їх сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про обґрунтованість обвинувачення, яке є предметом даного кримінального провадження, та приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 порушив вимоги 2.9а, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, що перебувають в прямому причинно-наслідковому зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, і зазначені дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України (в редакції станом на момент вчинення злочину).

В судових дебатах сторона захисту, пославшись на визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому злочині, просила застосувати приписи п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України та закрити кримінальне провадження, оскільки після повідомлення ОСОБА_4 про підозру закінчився строк досудового розслідування.

Разом з тим, згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному кримінальному провадженні інкримінується порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинення злочину за ч. 2 ст. 286 КК України.

Тому правильним буде визначення закріпленого в п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України поняття «злочину проти життя та здоров`я особи», виходячи з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а саме з огляду на те, чи виступають об`єктом цього злочину життя та здоров`я особи.

Таким чином, зважаючи на застосовану законодавцем юридичну техніку, поняття «злочин проти життя та здоров`я особи» у вказаній вище процесуальній нормі охоплює своїм змістом не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК України, а й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи.

Правильність такого розуміння припису п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України ґрунтується й на тому, що ця норма права не містить прямої відсилки до розділу II Особливої частини КК України «Кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи».

Також для правильного застосування норми п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України обов`язково має враховуватись, з огляду на положення ст. 12 КК України, й тяжкість відповідного злочину з об`єктом посягання (основним або додатковим) на життя та здоров`я особи.

При цьому, з огляду на те, що комплексне поєднання декількох об`єктів посягання надає кримінальному правопорушенню окремої якості, визначення тяжкості злочину має стосуватися діяння загалом як такого, що містить складний (ускладнений) склад кримінального правопорушення.

А тому, якщо з огляду на приписи ст. 12 КК України та санкцію відповідної кримінально-правової норми злочин із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи є тяжким чи особливо тяжким, то він для застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України охоплюється поняттям «тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2023 року у справі №932/8842/20 вважає, що саме такий правовий підхід відповідає позитивним зобов`язанням держави Україна стосовно захисту життя та здоров`я особи, які знайшли своє відображення у положеннях статей 3, 27 Конституції України, статей 2, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод й отримали відповідні роз`яснення у Рішенні Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 (абз.1 п.3 мотивувальної частини) та рішеннях Європейського суду з прав людини (у справі «Чернега та інші проти України», №74768/10, §§158159, та низці інших рішень).

Таким чином, враховуючи, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким відповідно до ст. 12 цього Кодексу та із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи, підстави для застосування приписів п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України для закриття даного кримінального провадження відсутні.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Суд також враховує вимоги статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши роль обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, його поведінку після його вчинення, наслідки суспільно-небезпечних діянь, зваживши на всі обставини кримінального провадження у їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 буде призначення йому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 286 КК України КК України у виді позбавлення волі на певний строк, чим буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий необережний злочин, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо; одружений, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_8 , непрацездатні особи на утриманні ОСОБА_4 не перебувають.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Таким чином, враховуючи викладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, сукупність усіх характеризуючих обставин, обстановку та спосіб вчинення злочинних діянь та наслідки, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, матеріальний та сімейний стан, а також враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, його відношення до вчиненого злочину, а також те, що потерпіла моральних та матеріальних претензій до нього не має, однак при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

У висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року (справа № 702/301/20, провадження № 51-944 кмо 23), вказано, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, передбаченого санкцією, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття "покарання" у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Підстав для застосування положень ст. 75 КК України суд не вбачає. При цьому суд враховує, що обвинувачений не отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом, та, незважаючи на це, керував автомобілем у своїй життєдіяльності без жодних законних на те підстав, що призвело до трагічних подій. Суд враховує підвищену суспільну небезпечність таких дій; не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випадку є значно вищою. Керування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки такого діяння. Зокрема, водій у стані сп`яніння становить загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, а також безпосередньо для себе особисто, та, серед іншого, власності третіх осіб. Суд дійшов висновку про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З огляду на клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи положення п. 14 ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, суд, із врахуванням встановлених обставин, вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та зобов`язати його виконувати обов`язки, які випливають із положень ст. 194 КПК України.

Накладений ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 24.06.2020 року арешт на майно необхідно скасувати. Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України. Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 122-125, 128, 174, 177-178, 368-371, 373-374, 376, 392-393, 395, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання.

Обрати ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду та, на підставі ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду, прокурора; повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання та /або роботи; здати на зберігання прокурору, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Скасувати накладений ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 24.07.2020 року арешт на автомобіль марки "BMW" сірого кольору, реєстраційний номер " НОМЕР_2 " НОМЕР_1 , що знаходиться у користуванні ОСОБА_4 .

Речові докази:

- автомобіль марки "BMW" сірого кольору, реєстраційний номер " НОМЕР_2 " НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили повернути володільцю ОСОБА_4 ;

- компакт-диски для лазерних систем зчитування марки "ALERUS": CD-R об?ємом 700Mb/80min №63223, на якому зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі у сумі 6538 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Яготинський районний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вручити учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1