Справа №372/497/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4035/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0002669 від 05.12.2023 року обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який офіційно не працює, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком приєднано частину невідбутого покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 6 лютого 2024 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Час відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши йому в термін відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 грудня 2023 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), повторно, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

ОСОБА_7 04.12.2023 близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні восьмого поверху будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, яке зберігалося в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , мешканцем якої є ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, який введено відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про запровадження воєнного стану в Україні» із подальшим продовженням строку дії, скориставшись тим, що мешканець вказаної квартири ОСОБА_9 був відсутній за місцем свого проживання та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь наготованого ключа, відчинив вхідні двері вказаної квартири та проник до її приміщення.

В подальшому, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні даної квартири, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: гаманець марки: «LC Wikiki» в якому знаходилися грошові кошти в сумі 8500 гривень, пару кросівок чорного кольору марки «Manul» вартістю 2948,92 гривень (дві тисячі дев`ятсот сорок вісім гривень 92 копійки), чоловічу зимову куртку, з написом на бирці «FREEVER» вартістю 4255,14 гривень (чотири тисячі двісті п`ятдесят п`ять гривень 14 копійок), чоловічу демісезонну куртку, чорного кольору, з написом на бирці «LCW CASUAL OUTERWEAR» вартістю 1579,01 гривень (одна тисяча п`ятсот сімдесят дев`ять гривень 01 копійка), чоловічу демісезонну куртку, синього кольору, з написом на бирці «LCW VISION» вартістю 1895,01 гривень (одна тисяча вісімсот дев`яносто п`ять гривень 01 копійка).

Після чого, ОСОБА_7 з місця вчиненого кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 19178,08 гривень (дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят вісім гривень 08 копійок).

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного йому покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 6 лютого 2024 року у виді 7 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_7 судимий Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 6 років позбавлення волі. Разом із тим, кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_7 визнано винуватим за оскаржуваним вироком вчинено 04.12.2023 року, тобто до ухвалення попереднього вироку.

Вважає, що призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 суд повинен був застосувати вимоги не ч. 1 ст. 71 КК України, а ч. 4 ст. 70 КК України, отже судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню, таким чином неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюється.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 6 лютого 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2021 року, призначивши остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Оскаржуваним вироком Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком приєднано частину невідбутого покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Таким чином, в даному провадженні суд першої інстанції врахував вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 6 лютого 2024 року та призначив покарання на підставі ст. 71 КК України.

В той же час встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення, ОСОБА_7 вчинив 04.12.2023 року, тобто до постановлення вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 6 лютого 2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що застосуванню в даному випадку підлягали положення ч. 4 ст. 70 КК України, а не ст. 71 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню, що є підставою для зміни вироку, шляхом виключення з вироку посилання на призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, призначивши йому покарання шляхом часткового складання покарань, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 - зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргупрокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання цього покарання та покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 6 лютого 2024 року, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Виключити з вироку суду посилання на призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 71 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя