Справа № 487/7156/24
Провадження № 1-кс/487/4996/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке 11.07.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001044 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 , за погодженням з заступником начальника відділу протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке 11.07.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001044 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. В ході досудового розслідування встановлення наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки та виконання обов`язків підозрюваним. Таким чином, на даний час є достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник заперечувала проти задоволення клопотання.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001044, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Окупаційною адміністрацією РФ на тимчасово окупованій території м. Херсона створено незаконний правоохоронний орган Управління служби виконання покарань по Херсонській області, на який покладено виконання аналогічних завдань, визначених для Державної кримінально-виконавчої служби України, однак які реалізовувалися та реалізовуються в інтересах окупаційної адміністрації РФ у сфері виконання кримінальних покарань.

Наказом начальника Управління ОСОБА_8 від 24.05.2022 № 7 на посаду заступника начальника установи ВК «Голопристанська виправна колонія № 7» Управління служби виконання покарань по Херсонській області (мовою оригіналу - заместитель начальника учреждения ИК «Голопристанская исправительная колония № 7» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области) призначено громадянина України ОСОБА_6 . Як вбачається з наказу, підставою для призначення слугувала заява ОСОБА_6 про прийняття на службу.

Тобто, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про введення воєнного стану в Україні, розуміючи факт наявності збройного конфлікту на території країни та ведення РФ агресивної війни проти України, захоплення та подальшого утримання РФ території Херсонської області з розташованими на ній державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та іншими об`єктами, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, з метою утворення, функціонування та утримання на території м. Херсона та області окупаційною адміністрацією РФ системи органів державної влади РФ, у тому числі правоохоронної, задля становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади, будучи громадянином України, у порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, з метою переслідування своїх особистих інтересів у вигляді отримання владних повноважень у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме у с. Стара Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа представників окупаційної адміністрації РФ та 24.05.2022, відповідно до наказу начальника Управління служби виконання покарань по Херсонській області № 7, виданого на підставі заяви ОСОБА_6 про прийняття на службу, добровільно зайняв посаду заступника начальника установи ВК «Голопристанська виправна колонія № 7» Управління служби виконання покарань по Херсонській області.

Крім того, як вбачається з долученого до матеріалів провадження витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Російської Федерації, з 17.04.2023 ОСОБА_6 значиться начальником незаконно створеного владою держави-агросора на території Херсонської області правоохоронного органу федеральної казенної установи «Виправна колонія № 1 Управління Федеральної служби виконання покарань по Херсонській області», фактичною та юридичною адресою якого значиться АДРЕСА_1 .

Разом із тим, установлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташовується державна установа «Голопристанська виправна колонія (№ 7)», яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України та утворена відповідно до національного законодавства України, у якій ОСОБА_6 до часу окупації Херсонської області був працевлаштований.

Крім того, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, вся територія Скадовського району Херсонської області, до складу якої входить Голопристанська міська територіальна громада, з 24.02.2022 по теперішній час перебуває у тимчасовій окупації.

28.06.2024 у порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Нова Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області, раніше не судимому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Постановою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури від 27.08.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001044 від 11.07.2024 за підозрою ОСОБА_6 до трьох місяців, а саме до 28.09.2024 включно.

22.06.2024 через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження « ОСОБА_9 » та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 викликався на 26.06.2024, 27.06.2024, 28.06.2024 до другого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Мелітополі для отримання письмового повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій за участі підозрюваного.

28.06.2024 шляхом здійснення відповідних публікацій у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та повторно викликано на 08.07.2024, 09.07.2024, 10.07.2024 до органу досудового розслідування.

Повістки про виклик та повідомлення про підозру також направлено за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_6 та вручено його захиснику.

У жодну з визначених дат ОСОБА_6 до слідчого не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини свого неприбуття, при цьому підозрюваний був належним чином, відповідно до вимог КПК України, повідомлений про підозру, а також про час, дату та місце проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій.

15.07.2024 постановою слідчого оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 у зв`язку з переховуванням від органів слідства на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які, серед іншого, зазначили, що ОСОБА_6 під час окупації міста Херсон та Херсонської області військами Російської Федерації погодився співпрацювати з окупаційною владою та зайняв посаду заступника начальника установи ВК «Голопристанська виправна колонія (№ 7)» Управління служби виконання покарань по Херсонській області; протоколом обшуку у ДУ «Північна виправна колонія (№ 90)» від 24.11.2022 з описом речей і документів та відеозаписом, а також відповіддю ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» на запит слідчого від 14.11.2022 № 75/ВС з додатками, за результатами яких отримано та до матеріалів кримінального провадження долучено наказ начальника Управління служби виконання покарань по Херсонській області від 24.05.2022 № 7, яким ОСОБА_6 призначено на посаду заступника начальника установи ВК «Голопристанська виправна колонія (№ 7)» Управління служби виконання покарань по Херсонській області, журнали Управління служби виконання покарань по Херсонській області, у яких фігурує прізвище ОСОБА_6 ; протоколами огляду офіційного сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб Російської Федерації від 04.05.2023, 12.06.2023 та 12.12.2023 та витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від ІНФОРМАЦІЯ_2 , від ІНФОРМАЦІЯ_3 та від 12.12.2023 № ЮЭ9965-23-171216112, у яких зазначено, що начальником федеральної казенної установи «Виправна колонія № 1 Управління Федеральної служби виконання покарань по Херсонській області» з 17.04.2023 є ОСОБА_6 .

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. За своєю правовою природою та об`єктом спрямування злочин направлений проти основ національної безпеки України.

Зважаючи на практику ЄСПЛ, слід зазначити, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності цього злочину.

Усвідомлюючи, що за результатами судового розгляду його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою негативні наслідки у вигляді застосування санкції, передбаченої ч. 7 ст. 111-1 КК України, з метою створення перешкод встановленню істини у справі та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється та може продовжити ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду.

Так, у ході розслідування встановлено, що ОСОБА_6 на теперішній час переховується на тимчасово окупованій території Скадовського району Херсонської області.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований та раніше проживав за адресою: АДРЕСА_2 , яке залишається тимчасово окупованим по цей час.

Відповідно до інформації, наданої Державною прикордонною службою України, ОСОБА_6 кордон України не перетинав.

Окрім цього, як вбачається з долученого до матеріалів кримінального провадження витягу з сервісу «СПО СК АС Российский паспорт» (мовою оригіналу), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нова Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області, отримав паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , виданий 08.11.2022 МВС по Республіці Крим.

Згідно з додатком до вказаного витягу 23.11.2022 ОСОБА_6 прийняв присягу громадянина РФ.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 7 ст. 111-1 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_6 на цей час продовжує надалі вчиняти діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у тому числі й у взаємодії з іншими зрадниками та колаборантами, та може вчинити нові злочини, тому наявний ризик, передбачений ч. 5 п. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_13 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в разі визнання винуватим підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. ОСОБА_6 народився у 1987 році у с. Нова Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Більш того, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке 11.07.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001044.

Після затримання ОСОБА_6 , не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1