справа № 403/278/22
провадження № 1-кп/388/33/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2022 за № 0000209, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Седнівка Устинівського району Кіровоградської області, громадянки України, маючої базову середню освіту, яка перебуває у шлюбі, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

встановив:

27.10.2022 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала біля будинку разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території вулиці, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла словесна сварка. У ході, сварки, ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та можливість настання протиправних наслідків, долонею правої руки, завдала один удар в область голови зліва, від чого ОСОБА_6 втратила рівновагу та впала на спину на асфальтове покриття. У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у вигляді: синці спини, синець потиличної ділянки.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -не визнала. Надала покази про те, що 27.10.2022 приблизно у період часу з 18 год. до 19 год. вона перебувала вдома та чекала чоловіка. Протягом того дня потерпіла та її чоловік ОСОБА_7 тероризували її з приводу відра. Вони приходили до неї, а вона їх виганяла. Коли до неї прийшов ОСОБА_7 , який був у стані алкогольного сп`яніння, то між ними у її дворі відбулася сварка та бійка, які потім продовжилися на вулиці. Згодом приїхали працівники поліції. У присутності поліцейських на вулиці вони продовжили з`ясовувати відносини. ОСОБА_6 , яка також перебувала у стані алкогольного сп`яніння, підійшла до неї та почала ображати і схопила її сина за руку. У відповідь на такі дії вона схопила ОСОБА_6 за руку, якою вона тримала її сина та відштовхнула її від чого остання упала. Додатково повідомила, що має дохід від ведення домашнього господарства - сдає молоко тощо та її чоловік працює та отримує заробітну плату.

Цивільний позов обвинувачена не визнала, посилаючись на те, що він є необґрунтованим.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила, що з обвинуваченою ОСОБА_4 вони просто сусіди і жодних інших відносин між ними не має. Надала суду показання про те, що у літку 2022 році ОСОБА_4 звинуватила їх (її сім`ю) у викраденні відра. Після цього ОСОБА_4 постійно чіплялася до неї та членів її сім`ї. 27.10.2022 її (потерпілої) чоловік хотів віддати ОСОБА_4 гроші, щоб та припинила чіплятися до них, однак остання вчинила сварку під час якої почала його бити. Вона ( ОСОБА_6 ) викликала поліцію. Після приїзду поліції біля 19 год. вона, її чоловік, донька та зять перебували на вулиці, де була й ОСОБА_4 , яка у ході сварки вдарила її рукою в обличчя від чого вона упала на асфальт та втратила свідомість. Прийшла до тями тоді коли їй надавали медичну допомогу.

Цивільний позов потерпіла підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомила, що з обвинуваченою ОСОБА_4 вони не перебувають у жодних стосунках, знає останню, як сусідку її матері - ОСОБА_6 . Надала суду показання про те, що у літку 2022 році ОСОБА_4 звинуватила її у викраденні відра з приводу чого постійно вчиняла сварки. 27.10.2022 її батько хотів віддати ОСОБА_4 гроші, щоб та припинила чіплятися до них, однак остання знову вчинила сварку у зв`язку з чим вони викликали поліцію.Після приїзду поліції вона, її мати, батько, та її чоловік перебували на вулиці, де була й ОСОБА_4 , яка у ході сварки вдарила мати рукою у голову від чого та впала на асфальт та втратила свідомість і їй викликали швидку медичну допомогу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомив, що з обвинуваченою ОСОБА_4 вони сусіди, а потерпіла ОСОБА_6 його дружина. Надав суду показання про те, що у 27.10.2022 у вечорі він з дружиною прийшли до ОСОБА_4 , щоб віддати їй гроші за відро. Вона відмовилась від грошей та затіяла сварку під час якої вдарила його палкою. Він з дружиною повернулися до себе додому та викликали поліцію. Після приїзду поліцейських, які приїхали десь через годину він з дружиною вийшли до них на вулицю куди також вийшла ОСОБА_4 , яка у ході сварки вдарила його дружину рукою у голову від чого та впала на асфальт та втратила свідомість і їй викликали швидку медичну допомогу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомив, що з обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 він до події знайомий не був. Надав суду показання про те, що він працював поліцейським з СРПП ВП № 1 (м. Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області та 27.10.2022 близько 19-8-19 год. вони з ОСОБА_10 перебуваючи у наряді приїхали за викликом у АДРЕСА_1 . По приїзду побачили на вул. Набережна людей, які викликали поліцію та які повідомили, що у них виник конфлікт з ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_4 вийшла на вулицю, то словесний конфлікт продовжився. Вони розпочали опитувати присутніх осіб з приводу того що сталося. Згодом у ході словесної перепалки ОСОБА_4 нанесла один удар рукою у область голови ОСОБА_6 від чого остання впала та втратила свідомість у зв`язку з чим було викликано швидку медичну допомогу.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, окрім отриманих у судовому засіданні показань потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , також підтверджується фактичними даними про кримінальне правопорушення, які містяться у досліджених судом процесуальних джерелах доказів:

- висновку експерта № 133 від 21.11.2022, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , після проведення якої експерт дійшов висновку про таке:

1) згідно наданої медичної документації гр. ОСОБА_6 1977 р.н., перебувала на стаціонарному лікуванні в Устинівській ЦЛ з діагнозом ЗЧМТ. Струс головного мозку середньої ступені важкості, гематома потиличної області, множинний забій грудної клітки, синці на шкірі спини. Згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: синці спини, синець потиличної ділянки (точна кількість та локалізація в наданій медичній документації не зазначена).

2) згідно правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, наказ № 6 від 17 01 1995 року, пункту № 2.3.5 вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку» при оцінці ступеню тяжкості не враховувався, так як відсутня об`єктивна симптоматика.

3) вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупого предмета (предметів). Вказане тілесне ушкодження могло виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку (а.к.п. 41 - 42);

- протоколі проведення слідчого експериментувід 17.11.2022 з фототаблицею до нього, за даними якого дізнавачем за участю потерпілої ОСОБА_6 , двох понятих та іншої особи було проведено слідчий експеримент по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , де потерпіла ОСОБА_6 показала механізм нанесення їй удару в область голови зліва ОСОБА_4 , що мало місце на цьому місці 27.10.2022 (а.к.п. 43-46);

- висновку експерта № 136 від 28.11.2022, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , після проведення якої експерт дійшов висновку про таке: 1) тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_6 , 1977 р.н., що описані у висновку експерта № 133 від 21.11.2022, могли утворитися за обставин, що вказані у протоколі слідчого експерименту від 17.11.2022 за участю потерпілої ОСОБА_6 (а.к.п. 48);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 17.11.2022 з фототаблицею до нього, за даними якого дізнавачем за участю свідка ОСОБА_7 , двох понятих та іншої особи було проведено слідчий експеримент по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , де свідок показав механізм нанесення ОСОБА_4 правою рукою удару в область голови зліва ОСОБА_6 , що мало місце на цьому місці 27.10.2022 (а.к.п. 51-54);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 17.11.2022 з фототаблицею до нього, за даними якого дізнавачем за участю свідка ОСОБА_11 , двох понятих та іншої особи було проведено слідчий експеримент по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , де свідок показав механізм нанесення ОСОБА_4 правою рукою удару в область голови зліва ОСОБА_6 , що мало місце на цьому місці 27.10.2022 (а.к.п. 57-60);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 17.11.2022 з фототаблицею до нього, за даними якого дізнавачем за участю свідка ОСОБА_8 , двох понятих та іншої особи було проведено слідчий експеримент по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , де свідок показала механізм нанесення ОСОБА_4 правою рукою удару в область голови зліва ОСОБА_6 , що мало місце на цьому місці 27.10.2022 (а.к.п. 63-66).

Докази, які містяться у зазначених вище досліджених судом процесуальних джерелах (документах та висновках експертів) є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, вони повністю узгоджуються між собою та містять у собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Оцінивши показання потерпілої та свідків, надані ними під час судового розгляду, суд констатує, що вони є послідовними, несуперечливими та відповідають встановленим у ході судового розгляду фактичним обставинам справи і у повній мірі узгоджуються з вищезазначеними доказами, з процесуальних джерел, які визнані судом належними і допустимими, а отже такі показання є достовірними.

Надаючи оцінку зазначеним вище доказам, які визнані судом належними і допустимими, як кожному окремо, так і в їх сукупності між собою та з отриманими у ході судового розгляду показаннями потерпілої та свідків, які визнані судом достовірними, суд констатує їх повну узгодженість і достатність для встановлення того, що у наслідок неправомірних дій ОСОБА_4 , що виразилося у нанесенні ударуправою рукою в область голови ОСОБА_6 зліва, від чого остання втратила рівновагу та впала на спину на асфальтове покриття, - потерпіла ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді: синці спини, синець потиличної ділянки.

Надаючи оцінку показанням обвинуваченої судом відзначається, що вони щодо місця та часу події інкримінованого кримінального правопорушення, а також кола її учасників не суперечать встановленим судом обставинам кримінального правопорушення. При цьому, заперечення обвинуваченою нанесення удару рукою в область голови потерпілої не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи. А її твердження про те, що вона лише відштовхнула потерпілу не узгоджується з вищезазначеними письмовими доказами та показанням потерпілої і свідків. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що показання обвинуваченої у частині механізму нанесення удару шляхом відштовхування є недостовірними.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, при встановлених судом обставинах, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком; особу обвинуваченої, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі та має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо з посиланням на неодноразові скарги на неї від жителів села, офіційно не працює, має дохід від особистого господарства, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягалась.

Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При цьому, щодо встановленої у ході досудового розслідування обставини, яка пом`якшує покарання у виді щирого каяття, як про це зазначено у обвинувальному акті, суд зауважує, що ОСОБА_4 не лише не визнала своєї вини, але й не надала належної критичної оцінки своїй протиправній поведінці, а тому дійсне щире каяття у ОСОБА_4 відсутнє.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено, оскільки під час судового розгляду не встановлено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачуваної, її матеріальний стан, інформацію, що характеризує останню, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у межах санкції зазначеної частини вказаної статті у максимальному розмірі.

Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався, під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому судом питання щодо обрання запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої не розглядалось, і доцільність його застосування при ухваленні вироку судом не встановлена.

До початку судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 реалізувала своє право на пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні звернувшись до суду із цивільним позовом до обвинуваченої ОСОБА_4 , в якому (позові) просила:

- стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заподіяну матеріальну шкоду у сумі 9482,40грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Свої вимоги потерпіла ОСОБА_6 обґрунтовувала тим, що протиправними діями ОСОБА_4 шляхом вчинення кримінального правопорушення їй було завдано матеріальну шкоду у вигляді понесених витрат на придбання ліків та моральну шкоду, що виразилося, зокрема, у душевних стражданнях.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди судом відзначається таке.

Відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з умовами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями ч. 1 - ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженнямздоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Пленумом Верховного суду України у п.п. «в» п. 19 Постанови № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Необхідність лікування позивача та придбання нею ліків підтверджується медичними документами про їх призначення (а.к.п. 11-25).

Документально підтверджена сума витрат позивача на лікування та придбання ліків становить 5564,56 грн. (а.с. 44-46-а), яка підлягає стягненню з обвинуваченої у рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Поряд з цим, судом відзначається, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на паливо для транспортного засобу, понесені у зв`язку із необхідністю відвідування медичних закладів не підтверджені належними доказами у частині їх понесення саме з приводу зазначеної позивачем необхідності. Зокрема не надано доказів на підтвердження використання конкретного автомобіля, показників його витрат пального та відстані до місця знаходження медичного(их) закладу(ів). Окрім того необґрунтовано необхідність використання саме приватного транспортного засобу та неможливість використання інших видів транспорту, зокрема, але не виключно, громадського.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди судом відзначається таке.

Відповідно до положень п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму).

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_4 . потерпіла ОСОБА_6 дійсно зазнала моральних страждань, пов`язаних із фізичним болем та душевними стражданнями у наслідок отримання легких тілесних ушкоджень та лікування їх наслідків.

Отже, внаслідок винних дій ОСОБА_4 ОСОБА_6 було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Визначаючи розмір спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер та обсяг болю і страждань, яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат, зокрема, враховує глибину душевних та фізичних страждань, яких зазнала остання безпосередньо у зв`язку із самою подією отримання тілесних ушкоджень та їх наслідками, які потребували зміни способу життя для відновлення здоров`я.

При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може бути покаранням винної особи.

З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням принципу пропорційності, суд дійшов висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_6 у грошовому виразі становить 6000,00 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченої у рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому питання щодо обрання запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого не розглядалось, і доцільність його застосування при ухваленні вироку судом не встановлена.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Документально підтвердженні процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 369-376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування завданої шкоди 11564 (одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн. 56 коп., з яких: матеріальна шкода - 5564,56 грн.; моральна шкода - 6000,00 грн..

У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1