Справа № 304/1753/24 Провадження № 1-кс/304/769/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000002 від 04 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000002 від 04 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучені під час обшуку 03 жовтня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме 150 800 (сто п`ятдесят тисяч вісімсот) грн, 2 325 (дві тисячі триста двадцять п`ять) євро, 25 (двадцять п`ять) доларів США, мобільний телефон марки «Samsung S21» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що захищений системою логічного захисту (паролем) та належить ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що територіальним управлінням БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження, під час якого встановлено, що 02 липня 2024 року о 01.30 год мешканець Закарпатської області ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» моделі «Спрінтер», р/н НОМЕР_3 , у напрямку митного поста «Дякове» на пункт пропуску «Дякове Халмеу» Закарпатської митниці, намагався перемістити через митний кордон України в Румунію тютюнові вироби (підакцизні товари) у кількості 19 200 пачок, орієнтованою вартістю 1 152 000 грн, що є значним розміром, з приховуванням від митного контролю. Прокурор вказує, що з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 03 жовтня 2024 року органом досудового розслідування проведено санкціонований обшук приміщення та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , де фактично проживає та зареєстрований ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено 150 800 грн, 2 325 євро, 25 доларів США, та належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung S21» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що захищений системою логічного захисту (паролем); при цьому ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_4 походження виявлених грошових коштів пояснити не змогли, такі офіційно не працевлаштовані. У свою чергу прокурор вважає виявлені у ході обшуку речі матеріальними об`єктами, які є предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення і, як наслідок, мають значення речових доказів вчиненого злочину. Вказує, що за постановою від 04 жовтня 2024 року вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Враховуючи викладене, прокурор, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, що визначають питання речових доказів та арешту майна, вказує, що у органу досудового розслідування є підстави та розумні підозри вважати, що вилучені речі (цінності) грошові кошти, які є тимчасово вилученим майном, мають значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, можуть бути доказами під час досудового розслідування та судового розгляду, а також необхідні для забезпечення належного проведення судових криміналістичних експертиз, проведення слідчих (розшукових) дій з їх використанням. Відтак не заборона на відчуження та розпорядження транспортним засобом може призвести до його зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, що можуть перешкодити досудовому розслідуванню, а тому у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене під час обшуку майно, тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засідання прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що при обшуку та виявленні зазначених у клопотанні грошових коштів, власники житла не змогли пояснити їх походження.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечив та просив відмовити у задоволенні такого, оскільки в ухвалі суду про обшук не йшлося про дозвіл на вилучення грошових коштів, тим більше, що такі кошти належать його доньці. Просив слідчого суддю врахувати, що у серпні цього року грали весілля доньки і ці кошти є коштами молодят, оскільки вони після весілля проживали у їх будинку, а коли переїхали на квартиру, то залишили такі на зберігання вдома.

Присутня у судовому засіданні ОСОБА_8 підтвердила пояснення батька та додатково вказувала, що весілля відбулося 13 серпня 2024 року, після якого вони близько тижня проживали у батьківському будинку, де й залишили подаровані весільні грошові кошти у сумі 150 000 грн та 2 300 євро, на зберігання, коли вирішили знімати квартиру. Просила повернути належне їй та чоловіку майно.

Заслухавши пояснення учасників розгляду, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Абзац 2 частини 5 статті 171 КПК України визначає, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З протоколу обшуку видно, що такий здійснювався 03 жовтня 2024 року із 07.28 до 10.41 год; клопотання подане до суду 04 жовтня 2024 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування відділом детективів із розслідування кримінальних проваджень у сфері інтелектуальної власності, віртуальних активів та у митній сфері Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області з 04 липня 2024 року здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України (а. к. 5).

За змістом клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 02 липня 2024 року о 01.30 год мешканець Закарпатської області ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» моделі «Спрінтер», р/н НОМЕР_3 , у напрямку митного поста «Дякове» на пункт пропуску «Дякове Халмеу» Закарпатської митниці, намагався перемістити через митний кордон України в Румунію тютюнові вироби (підакцизні товари) у кількості 19 200 пачок, орієнтованою вартістю 1 152 000 грн, що є значним розміром, з приховуванням від митного контролю.

У межах досудового розслідування даного кримінального провадження органом досудового розслідування 03 жовтня 2024 року проведено санкціонований обшук житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено 150 800 грн, 2 325 євро, 25 доларів США, мобільний телефон марки «Samsung S21» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 (а. к. 7-11, 12-16, 17).

Як видно з матеріалів клопотання постановою детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_9 про визнання речовими доказами від 04 жовтня 2024 року вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000002 від 04 липня 2024 року (а. к. 18-19).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У судовому засіданні встановлено, що грошові кошти є тимчасово вилученим майном, частина з яких належить ОСОБА_10 , яка у судовому показала, що грошові кошти у сумі 150 000 грн та 2 300 євро, які були вилучені під час обшуку у будинку її батьків, належать їй та її чоловіку ОСОБА_11 як весільний подарунок.

На підтвердження цих обставин надала копію свідоцтва про шлюб від 13 серпня 2024 року № НОМЕР_4 , з якого видно, що 13 серпня 2024 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вона ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_11 , про що складено відповідний актовий запис 389.

Враховуючи всі наведені вище обставини, на переконання слідчого судді, наразі наявні підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_4 , за виключенням грошових цінностей належних його доньці ОСОБА_10 , з метою збереження речових доказів, оскільки належне йму майно у виді 800 грн, 25 євро та 25 доларів США, а також мобільний телефон марки «Samsung S21» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі наведеного слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено, що вказане майно, відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою детектива від 04 жовтня 2024 року визнано речовим доказом, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки може бути використане як доказ події кримінального правопорушення, доведення вини осіб, які його вчинили, та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування кримінального провадження №0000002 від 04 липня 2024 року.

Аналізом положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України встановлено, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000002 від 04 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201-4 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку 03 жовтня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме 800 (вісімсот) грн, 25 (двадцять п`ять) євро та 25 (двадцять п`ять) доларів США, а також належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung S21» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , заборонивши користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

У задоволенні вимог решти клопотання відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1