Провадження №11-кп/824/5750/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що має базову середню освіту, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, який має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 91695,20 грн. (Дев`яносто одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять гривень 20 копійок) та моральної шкоди в розмірі 500 000 (П`ятсот тисяч).

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 09.06.2020 о 21 год 24 хв ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo» модель «Lanos», н.з. НОМЕР_1 (далі по тексту автомобіль «Daewoo»), рухався по проїзній частині вулиці Промислова у місті Києві, яка мала двосторонній рух по одній смузі для руху в кожному напрямку, зі сторони Столичного шосе у напрямку річки Дніпро.

Поблизу споруди, розташованої за адресою №3-Г ОСОБА_7 з необережності порушив вимоги п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, п. 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України (далі по тексту «ПДР»), а саме: перед початком маневру об`їзду вибоїни, яка знаходилася попереду у смузі, по якій він рухався, та під час подальшого руху по смузі зустрічного напрямку, ОСОБА_7 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху та продовжив рух по ній, не надавши перевагу у русі водію мотоцикла «HondaCBR 600», н.з. НОМЕР_2 (далі по тексту - мотоцикл «Honda»), під керуванням ОСОБА_10 , який у цей час рухався у зустрічному йому напрямку руху зі сторони річки Дніпро в напрямку Столичного шосе, зі швидкістю 90….98,23 км/год, порушуючи вимоги п. 12.4 ПДР. Такі порушення ПДР, допущені водієм ОСОБА_7 , змусили водія мотоциклу «Honda» ОСОБА_10 , позаду якого знаходився пасажир ОСОБА_11 , різко зменшити швидкість керованого ним транспортного засобу, що призвело до падіння мотоциклу, який у некерованому стані проїхав по дорожньому покриттю та після чого відбулося зіткнення з передньою частиною автомобіля «Daewoo».

В результаті вказаної дорожньо-транспортної події водію мотоцикла ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження - сполучна травма тіла: черепно-мозкова травма (перелом склепіння та основи черепа, крововиливи під оболонки і в тканину мозку); травма кінцівок (забійні рани на лівому стегні, на лівому лікті, в зоні правого коліна; переломи лівої ключиці, лівої лопатки, лівої плечової кістки; відкриті переломи правої стегнової кістки, лівої ліктьової і променевої кісток, лівої стегнової кістки). ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13 год 10 хв ОСОБА_10 помер у КНП «Київська міська клінічна лікарня N? 17». Його смерть настала від черепно-мозкової травми, отриманої під час ДТП.

Також в результаті дорожньо-транспортної події пасажиру мотоцикла ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - рана (визначена клінічними лікарями як забійна) у ділянці підборіддя, перелом нижньої щелепи в області кута зліва (зі зміщенням уламків), струс головного мозку; закрита травма грудної клітки (переломи 1, 2 ребер справа; закрита травма лівого плеча (перелом діафізу лівої плечової кістки на межі середньої та дистальної третин (зі зміщенням уламків)), які у своїй сукупності відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Порушення ОСОБА_7 вимог п. 10.1 та 11.3 ПДР знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити та пом`якшити призначене покарання, звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Зменшити до 200000 гривень відшкодування моральної шкоди.

Мотивуючи такі вимоги зазначає, що при призначенні покарання, суд в повній мірі не врахував дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, те, що обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, в березні 2023 року переніс інсульт, внаслідок чого став інвалідом 3 групи, має двох синів, один з яких наразі мобілізований та проходить військову службу. При цьому, звертає увагу на те, що обвинувачений добровільно почав відшкодовувати потерпілій завдані збитки, проте перед судовими дебатами потерпіла поштою повернула всі грошові кошти.

Також, захисник звертає увагу на те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , хоча і є тяжким, проте скоєний з необережності, обвинувачений щиро розкаюється у скоєному.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вказаних вимог закону, місцевим судом дотримано в повній мірі.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого,який не судимий офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім цього, судом взято до уваги також і похилий вік ОСОБА_7 та незадовільний стан його здоров`я, спроби обвинуваченого відшкодувати завдану шкоду, та зроблено висновок про призначення обвинуваченому покарання в мінімальній межі встановленій санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На переконання колегії суддів, призначене судом основне і додаткове покарання, в повній мірі відповідає тяжкості та обставинам скоєного, сукупності даним про особу обвинуваченого, є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також домірне скоєному.

Дані, на які вказує захисник як на підстави для застосування до ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, були в повній мірі враховані судом при призначенні покарання, при цьому, апелянтом не наведено обґрунтування необхідності звільнення від відбування покарання, яке б указувало на істотну диспропорцію між визначеним судом покаранням та вчиненими злочинними діями, зважаючи на обставини, за яких було вчинено злочин, його характер та наслідки, що настали.

З наявних в матеріалах кримінального провадження даних, які характеризують особу обвинуваченого, доводів апеляційної скарги, а також фактичних обставин справи, не вбачається обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та надавали законні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На переконання колегія суддів, встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини, в тому числі і похилий вік обвинуваченого, дані про його незадовільний стан здоров`я, у цій справі не мають вирішального значення, з огляду на суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_7 діяння у сфері безпеки руху, а також непоправні наслідки у виді позбавлення життя людини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Не знаходить колегія суддів і підстав для зменшення визначеної судом суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, оскільки судом в повній мірі враховано, що потерпіла та цивільний позивач по справі ОСОБА_9 , який є матір`ю загиблого в ДТП ОСОБА_10 , втративши сина, безумовно пережила сильні душевні страждання зумовлені передчасною втратою, які полягають у моральних стражданнях, психічних переживаннях, перенасиченням негативних емоцій, як призвели до порушення нормального способу життя, вимушених змін в стосунках тощо, прикладання часу та зусиль для відновлення свого морального стану тощо, а заявлений розмір моральної шкоди відповідає характеру, розміру та тривалості моральних страждань, не є надмірним, не призводить до надмірного збагачення, відповідає принципам розумності та справедливості.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: