Справа №295/3765/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. перевіривши матеріали подання Житомирського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області про вирішення питання про приведення вироку Богунського районного суду м.Житомира від 12.09.2023 у відповідність до вимог чинного законодавства,

в с т а н о в и в:

Начальник Житомирського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області звернувся до суду із поданням про приведення вироку Богунського районного суду м.Житомира від 12.09.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886 ІХ стосовно засудженого ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що воно не підсудне Богунському районному суду м.Житомира та підлягає поверненню для подачі до належного суду, виходячи з такого.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Отже ключовим питанням для правильного вирішення підсудності розгляду заявленого клопотання органу пробації необхідним є вірне визначення «меж територіальної юрисдикції виконання вироку, яким особі призначено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проте, діюче законодавство України не містить прямого визначення терміну «межі територіальної юрисдикції виконання вироку», яким особі встановлено іспитовий строк (випробувальний термін).

Для цього суд вдається до системного аналізу відповідного законодавства України, яке регламентує діяльність органів пробації, застосування інституту звільнення відбування покарання з випробуванням, поняття «випробування», порядку виконання засудженою особою випробувального терміну та його правову суть в цілому, як заходу впливу та контролю за засудженою особою.

Так, статтями 75, 76 КК України передбачено можливість звільнення особи від відбування покарання з випробуванням із покладенням на засудженого певних обов`язків. При цьому нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, що прямо визначено в ч.4 ст.76 КК України.

Аналогічні положення закріплені в Кримінально-виконавчому кодексу України, де в ст.163 визначено, що нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням передбачено в статті 165 КВК України, відповідно до якої уповноважений орган з питань пробації:

веде облік засуджених протягом іспитового строку;

роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом;

здійснює нагляд за засудженими;

вживає заходів з припинення порушень судових рішень;

організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме;

звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".

В статті 2 Закону України «Про пробацію» визначено основні терміни, які застосовані в законі.

Так, наглядом є заходи, що здійснюються органом пробації за місцем проживання, роботи та навчання засуджених з метою дотримання обов`язків, визначених законом та покладених на них судом;

- пробацією є система наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого;

суб`єктами пробації є засуджені, щодо яких за рішенням суду та відповідно до закону застосовуються наглядові, соціально-виховні заходи, та обвинувачені, щодо яких органом пробації готується досудова доповідь.

До основних завдань пробації, згідно з статтею 6 ЗУ «Про пробацію» належить, зокрема, здійснення нагляду за засудженими особами, яких звільнено від відбування покарання з випробуванням.

За п.2 ч.1 ст.18 наведеного закону орган пробації у межах своїх повноважень організовує: здійснення нагляду за засудженими.

Під час здійснення нагляду персонал органу пробації має право: - відвідувати суб`єктів пробації за місцем їх проживання, роботи або навчання;

- перебувати на земельних ділянках, у жилих та інших приміщеннях громадян за їхньою згодою, а також на території і в приміщеннях підприємств, установ і організацій з повідомленням про це керівника або уповноваженої ним особи (ч.2 ст.19 Закону).

Отже з наведених норм законодавства слідує, що ключовим правилом при визначенні особи випробувального терміну та звільнення особи від відбування покарання є здійснення органом пробації нагляду за особою за місцем її проживання, роботи або навчання, що прямо визначено в ч.4 ст.76 КК України та ст.164 КВК України, та реалізація органом пробації за місцем проживання особи системи наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених.

Для належного виконання своїх завдань та розподілу функцій в органах пробації утворено відповідні філії та відділи, які здійснюють свою діяльність з нагляду за особами на відповідній території, на якій проживає, працює або навчається засуджена особа. При цьому фізичне місце розташування відділу (філії) пробації, на відміну від визначеної назви, як юридичної особи, жодним чином не пов`язане із їх компетенцією та не впливає на повноваження щодо конкретної території адміністративно-територіальної одиниці, на якій вони здійснюють свою діяльність та закріплені функції щодо нагляду за особами. Тобто функціонально-територіальна компетенція конкретного відділу філії пробації визначається їх назвою та адміністративним районом виконання покладених повноважень, а не фізичним чи юридичним місцем розташування приміщення відділу. І так само територія та місце здійснення наглядових заходів за засудженими особами визначається місцем проживання (навчання, роботи) останніх та територіальною юрисдикцією конкретного відділу пробації, а не фізичним (юридичним) розташуванням приміщення відділу.

Таким чином з системного та послідовного аналізу діючого законодавства суд доходить висновку, що виконання вироку, щодо особи, якій призначено звільнення від відбування покарання з випробуванням, провадиться виключно за місцем її проживання, роботи або навчання, після її постановки на облік у відповідному відділ пробації, та шляхом здійснення відповідним відділом філії пробації нагляду за поведінкою такої особи. При цьому помилковим є ототожнення юридичної адреси певного відділу пробації із «межами територіальної юрисдикції виконання вироку», що жодним чином не є взаємопов`язаними поняттями та не впливають на діяльність, повноваження або територіальну компетенцію відділу пробації щодо виконання вироку суду відносно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Виконання вироку щодо цих осіб органом пробації має виключну прив`язку до місця (району) їх проживання, роботи чи навчання, що є ключовим критерієм для правильного визначення меж територіальної юрисдикції виконання вироку щодо таких осіб та вирішення належним судом питання за пунктом п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

З поданого до суду подання вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально належить до Житомирського району Житомирської області, у зв`язку із цим останній був поставлений на облік саме до Житомирського районного відділу філії ДУ «Центр пробації», повноваження та місце діяльності якого поширюються на відповідний район Житомирської області.

За таких обставин суд доходить висновку про порушення правил підсудності заявленого органом пробації подання, оскільки Богунський район міста Житомира жодним чином не можна вважати, визначеними у п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, «межами територіальної юрисдикції виконання вироку», яким особі призначено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

У даному випадку суд доходить висновку, що подання не підсудне Богунському районному суду м. Житомира, відповідно до вимог п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України, оскільки місце проживання засудженого та територіальна юрисдикція виконання вироку не відноситься до Богунського району і Богунського районного суду м. Житомира.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлене подання начальника Житомирського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог закону не підсудне Богунському районному суду м. Житомира та підлягає поверненню для подачі до належного суду, згідно визначених правил підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 18 ЗУ «Про пробацію», ст. 163, 165 КВК України, ст.ст. 7,9, 369-372, 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Подання Житомирського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області про вирішення питання про приведення вироку Богунського районного суду м.Житомира від 12.09.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886 ІХ стосовно засудженого ОСОБА_1 - повернути для подачі до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її винесення.

Суддя С.М.Костенко