Справа № 175/5696/14-к
Провадження № 1-кп/175/54/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 , представників потерпілого: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_15 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002757 за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, із вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина та повнолітнього сина з інвалідністю з дитинства, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10.11.2014 близько 05-00 год. ОСОБА_14 керуючи технічно справним автомобілем «Тойота-Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 , здійснював рух по автодорозі Р-52 «Дніпропетровськ - Царичанка - Кобеляки - Решетилівка» зі сторони села Єлізаветівка в напрямку селища Партизанське в лівому ряді руху, з включеним ближнім світлом фар, зі швидкістю близько 40-50 км/год., більш точну швидкість руху кримінальним провадженням не встановлено.

В районі 36 км автодороги Р-52 «Дніпропетровськ - Царичанка - Кобеляки - Решетилівка» ОСОБА_14 в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, при димовій завісі, не вибрав безпечну швидкість і при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобілю «Хюндай-Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в попутному з ним напрямку по лівій смузі руху, по полосі його руху, зі швидкістю близько 20 км/год., якого він об`єктивно спроможний був виявити, якщо б рухався з безпечною швидкістю, заходів до негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або небезпечного об`їзду перешкоди не прийняв, в результаті чого допустив зіткнення транспортних засобів.

При зіткненні транспортних засобів водію автомобіля «Хюндай-Акцент» ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з переломами другого, третього та четвертого ребер по пахвовій лінії ліворуч з явищами лівостороннього пневмотораксу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Водій ОСОБА_14 , керуючи автомобілем, порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, якими визначено: п.1.3 - «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 12.2 - «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах відстані видимості дороги»; п.12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання яких перебуває в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди і заподіянням потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 не визнав та надав показання, згідно яких 10.11.2014 близько 05 год., в темний час доби, він рухався автомобільною дорогою P-52 з боку с. Єлизаветівки в бік м. Дніпропетровська на технічно справному легковому автомобілі «Тойота-Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Здійснивши обгін декількох вантажних автомобілів та рухаючись лівою смугою, знизив швидкість до 50 км/год., оскільки на кордоні Петриківського та Дніпропетровського районів був знак обмеження швидкості та знак «38 км». На цій ділянці дорога пішла з великим радіусом заокруглення праворуч та донизу. Проїхавши приблизно 500 м побачив, що над дорогою низько стелиться дим, який надалі раптово піднявся вгору на 2-3 метри. Він негайно натиснув на гальма, в`їхав у зону задимлення і коли швидкість значно знизилася, відчув сильний удар у передню частину автомобіля, від чого автомобіль миттєво зупинився, а він вдарився грудьми об кермо. Все це сталося дуже швидко. Ввімкнувши аварійну сигналізацію він вийшов з автомобіля і побачив, що передній бампер його автомобіля розбитий, а впритул до нього стоїть автомобіль «Хюндай» з розбитою задньою частиною. Уламки від скла фар та бамперів лежали на землі лише між передньою частиною його автомобіля та задньою частиною автомобіля «Хюндай», а в інших місцях дорозі уламків не було. По розташованим впритул автомобілям і розташуванню їх уламків лише між ними зрозумів, що автомобіль «Хюндай» рухався заднім ходом йому назустріч, бо інакше його б відкинуло вперед, оскільки маса автомобіля «Тойота-Прадо» вдвічі більша. Він допоміг водієві ОСОБА_11 пересісти в його автомобіль на переднє пасажирське сидіння, так як той теж вдарився грудьми. Надалі, поставив переносний ліхтар у пульсуючому режимі білого світла на задньому колесі свого автомобіля зателефонував на номери 102, 103 і своєму братові. Близько сьомої години приїхав його брат та знайомі ОСОБА_11 , після чого останній пересів в їх автомобіль. Після восьмої години приїхав автомобіль швидкої допомоги та забрав ОСОБА_11 , а через півгодини приїхала ще одна швидка, яка забрала його та доставила до ІНФОРМАЦІЯ_2 . До того часу, коли його забрала швидка, працівники ДАІ на місце ДТП не прибули. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, що підтверджується медичними документами долученими до справи. 05.12.2014 слідчий допитав його в якості свідка, попередивши про відповідальність за відмову від надання показань, а 26.12.2014, протягом півтори години, слідчий пред`явив йому підозру, відкрив матеріали кримінального провадження та видав обвинувальний акт. На фотографіях, які долучені потерпілим до матеріалів справи через три роки після ДТП, зображено не його автомобіль. Схема ДТП при ньому не складалася і не відповідає дійсності, оскільки на ній вірогідно вказаний слід гальмування автомобіля з правого ряду на лівий, але його автомобіль рухався та гальмував виключно у лівому ряду.

Після того, як обвинувачений ОСОБА_14 зачитав вищенаведені показання він відмовився відповідати на будь-які запитання.

Разом з тим, версія розвитку подій, на якій наполягав обвинувачений ОСОБА_14 не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, а його винуватість, в об`ємі діянь викладених у вироку, підтверджується показаннями потерпілого, свідків та сукупністю інших доказів, які було досліджено в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 10.11.2014 близько 05 год. ранку їхав на роботу до м. Дніпропетровська за кермом свого автомобіля «Хюндай» зі швидкістю приблизно 80 км/год. Після здійснення обгону двох вантажних автомобілів продовжив рух в лівій смузі. Згодом в`їхав у задимлену ділянку дороги, де видимість вперед була 1,5м 2м. Він знизив швидкість автомобіля до 20 км/год., включив першу передачу, відкрив бокове скло та, висунувши голову з вікна, продовжив рух вперед, орієнтуючись по суцільній лінії дорожньої розмітки понад лівою обочиною. Хвилини через три почув позаду гуркіт резини та відчув удар, який прийшовся в задню частину автомобіля. Після удару його автомобіль із заглухлим двигуном та ввімкненою першою передачею автомобіль обвинуваченого пропхав вперед на декілька метрів. Він втратив свідомість, а коли прийшов до тями побачив попереду свого автомобіля ОСОБА_14 .. Внаслідок зіткнення автомобіль «Тойота» Прадо, під керуванням ОСОБА_14 , передньою частиною в`їхав в багажник його автомобіля «Хюндай» та передніми колесами уперся в задні колеса «Хюндай». Взаємне розташування автомобілів після зіткнення відображено на фотографіях зроблених ОСОБА_17 на місці ДТП. Близько 06 год. приїхали його син та зять, а також брат ОСОБА_14 .. Міліцію про ДТП повідомив ОСОБА_14 , а швидку допомогу викликав син, так як йому становилося зле. Коли його увозили до лікарні міліції на місці ДТП ще не було. Уже в лікарні у нього було виявлено перелом ребер та забій легень. Після того, як він вийшов з лікарні йому телефонував ОСОБА_14 та пропонував домовитися щодо відшкодування шкоди, але після передачі справи до суду різко змінив свою позицію.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_18 показав, що в 2014 році працював інспектором з ОМДТП ВДАІ з обслуговування Дніпропетровського району та 10.11.2014, разом із своїм напарником ОСОБА_19 , виїжджав на місце ДТП, що трапилася за участю автомобілів «Тойота» Прадо та «Хюндай» Акцент. Саме він складав схему місця ДТП, але чому в ній не були зазначені номери автомобілів, прізвища їх водіїв, а в примітках не відображено тормозний шлях не пам`ятає. Під час складання схеми ДТП він керувався Законом України «Про міліцію» та Наказом №111 від 27.03.2009 року МВС України, згідно яких до його компетенції входило складання схеми ДТП, опитування учасників та свідків. Водіїв на місці ДТП не було, але з якої причини не пам`ятає, із-за значного часу який минув. Чому в рапорті він зазначив, що автомобіль «Хюндай» Акцент зупинився також не пам`ятає. Відстань між передньою віссю автомобіля «Тойота» Прадо і задньою «Хюндай-Акцент» на схемі він вказав нульовою.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що йому зателефонував ОСОБА_11 і попросив допомоги, так як потрапив в ДТП. Приблизно о 5-30 год. він разом із сином ОСОБА_11 виїхав в бік ДТП. По дорозі, після в`їзду в зону суцільного задимлення, залишили автомобіль на узбіччі і далі добиралися пішки. На місці ДТП автомобілі були розташовані таким чином, що задня частина автомобіля ОСОБА_11 « ОСОБА_20 » Акцент була підім`ята під передньою частиною автомобіля «Тойота» Прадо. Надалі вони повернулися до його автомобіля, який залишили до зони задимлення, звідки викликали швидку. Приїхало два автомобіля швидкої допомоги, які забрали ОСОБА_11 разом із сином та ОСОБА_14 , а він та брат ОСОБА_14 залишились на місці ДТП чекати співробітників міліції. Після приїзду міліції він разом із братом ОСОБА_14 допомогли їм зробити заміри на дорозі та поставили свої підписи в складеній схемі ДТП. Знаком ОСОБА_21 на схемі позначено місце зупинки автомобілів, а місце їх зіткнення було метрів за двадцять до цієї позначки. Осип скла, який знаходився на дорозі та тягнувся до місця розташування автомобілів вони впізнавали разом із братом обвинуваченого. На скільки пам`ятає, інспектор ДАІ запитував у нього прізвище водія « ОСОБА_20 » і він йому її повідомляв. Також, на прохання сина ОСОБА_11 на місці ДТП він сфотографував на свій телефон автомобілі «Хюндай» Акцент та «Тойоту» Прадо.

Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 суд вважає їх достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Винуватість ОСОБА_14 також підтверджується наступними доказами, які було досліджено в судовому засіданні.

Рапортом ІзОМДТП ВДАІ з обслуговування Дніпропетровського району ОСОБА_18 , згідно якого: 10.11.2014 о 05-15 год. на автодорозі «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» 36 км сталося ДТП; виїздом на місце пригоди було встановлено, що водій автомобіля «Тойота» Прадо, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 не витримав безпечної швидкості, не врахував дорожні обставини, внаслідок чого здійснив зіткнення із зупинившимся попереду автомобілем «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_22 ; під час ДТП ніхто не постраждав, автомобілі отримали механічних пошкоджень та через деякий час водії звернулися до медичного закладу з тілесними ушкодженнями.

Схемою ДТП, складеною ІзОМДТП ВДАІ з обслуговування Дніпропетровського району ОСОБА_18 безпосереднього після ДТП, за участю двох свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_23 , на якій зображено місце ДТП, зокрема: ширина проїзної частини з роздільними смугами із прив`язкою транспортних засобів відносно один одного та сталих орієнтирів, а саме знаку 36км та узбіччя, зафіксовано сліди гальмівного шляху коліс, напрям руху автомобілів, з посиланням на транспортні засоби - автомобілі «Тойота» та «Хюндай» та установлено, що дорожнє покриття було сухе.

На переконання суду у даному кримінальному провадженні схема ДТП, складена ІзОМДТП ВДАІ з обслуговування Дніпропетровського району ОСОБА_18 є допустимим доказом, оскільки вона відповідає вимогам нормативно-правових актів, які були чинними на час ДТП. Так, пунктом 6.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженою Наказом МВС від 26.02.2009 №77 та п. 20.4 Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом МВС України від 27.03.2009 №111 було визначено, що прибувши на місце пригоди, у результаті якої отримали тілесні ушкодження люди, працівник підрозділу ДПС до приїзду слідчо-оперативної групи, зокрема у присутності двох свідків фіксує місце, час, вид, обставини та наслідки ДТП. Складена на місці пригоди схема місця ДТП долучається до матеріалів справи.

Водночас, згідно з пунктом 6.1 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС від 26.02.2009 №77 у випадках, коли учасникам ДТП заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчий для проведення огляду місця події відповідно до вимог КПК України.

Відповідно до диспозиції ст. 286 КК України обов`язковою умовою, за якої діяння особи слід кваліфікувати саме за цією статтею, є факт заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, зокрема тяжких.

Інспектором з ОМДТП ВДАІ з обслуговування Дніпропетровського району ОСОБА_18 10.11.2014 було складено схему ДТП, яка підтверджує розміщення транспортних засобів безпосередньо після зіткнення. Вона підписана свідками ОСОБА_17 та ОСОБА_23 без зауважень. Крім того, як заначено в рапорті інспектора ОСОБА_18 , під час ДТП ніхто не постраждав, автомобілі здобули механічні пошкодження, та через деякий час водії звернулися до медичного закладу з тілесними ушкодженнями. При цьому, згідно схеми дорожньо-транспортна пригода відбулася 10.11.2014 о 05-15 год., а водії ОСОБА_11 та ОСОБА_14 звернулися до КЗ Дніпропетровська клінічна міська лікарня №16 ДОР 10.11.2014 о 09-45 год. та 09-50 год. відповідно, і тільки після цього їм було встановлено діагнози.

Тому, виходячи з показань наданих в суді та рапорту від 10.11.2014, на час складання схеми місця ДТП, ІзОМДТП ВДАІ з обслуговування Дніпропетровського району ОСОБА_18 не був обізнаний про спричинені учасникам ДТП тілесні ушкодження, а тому підстави для виклику слідчого для проведення огляду місця події у нього були відсутні, оскільки для проведення огляду місця події може бути лише наявність інформація про вчинення кримінального правопорушення, яка зафіксована у певній процесуальній формі, зокрема в ЖЄО. При цьому, неповнота схеми місця ДТП, на яку посилалась сторона захисту, не позбавляє її доказового значення, в розумінні вимог КПК України, а зафіксована в ній інформація надає можливість отримати достовірні данні, у тому числі і для проведення судової експертизи, зокрема: встановити кінцеве розташування транспортних засобів після ДТП, протяжність гальмівного шляху та дорожні умови, за яких відбулась пригода.

Також, достовірність інформації, що зафіксована на схемі ДТП, підтверджується п`ятьма фотографіями із зображенням пошкоджених 10.11.2014 в ДТП автомобілів, належних потерпілому ОСОБА_11 та обвинуваченому ОСОБА_14 .. Так, на фотографіях відображено розташування автомобілів відносно один одного після ДТП, місце їх знаходження на проїзній частині дороги та наявність гальмівного шляху автомобіля «Тойота» Прадо. Данні фотографії були зроблені безпосередньо після ДТП на мобільний телефон свідком ОСОБА_17 , а їх належність потерпілому і обвинуваченому підтвердили в суді під час допиту свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та потерпілий ОСОБА_11 .. Фотографії в якості доказів долучені до матеріалів кримінального провадження представником потерпілого в ході судового розгляду, з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону. В матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про порушення прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_14 в ході реалізації потерпілим свого права на подання доказів суду, а тому дані фотографії є належними та допустими доказами.

Крім іншого, винуватість ОСОБА_14 підтверджується висновком експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_24 №70/27-925 від 22.12.2014, згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота» Прадо ОСОБА_14 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля «Тойота» Прадо ОСОБА_14 при заданому механізмі ДТП не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. В діях водія автомобіля «Тойота» Прадо ОСОБА_14 при заданому механізмі ДТП, до моменту виявлення водієм задимленої ділянки дороги, не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР. Дії водія автомобіля «Тойота» Прадо ОСОБА_14 при заданому механізмі ДТП, після виявлення водієм задимленої ділянки дороги, не відповідали вимогам п. 12.2 ПДР. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Хюндай» Акцент ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Хюндай» Акцент ОСОБА_11 не вбачається невідповідностей вимогам п.1.5 Правил дорожнього руху.

Допитаний у суді для роз`яснення висновку експерт ОСОБА_24 показав, що він проводив судову-автотехнічну експертизу №70/27-925 від 22.12.2014 на підставі постанови слідчого. Матеріали кримінального провадження йому не надавалися, на місце ДТП не виїжджав, оскільки для проведення експертизи та надання висновку вихідних даних було достатньо. В постанові слідчого була зазначена швидкість автомобілів, їх напрямок руху та місце зіткнення.

Як встановлено судом, в постанові від 05.12.2014 про призначення судово-автотехнічної експертизи старшим слідчим ОСОБА_25 були зазначені вихідні данні для проведення експертизи та показання обох водіїв ОСОБА_11 та ОСОБА_14 про місце та обставини ДТП, яка відбулася 10.11.2014.

В своїх показаннях, наданих в суді, ОСОБА_14 зазначив, що 05.12.2014 він був допитаний слідчим в якості свідка та був попереджений про відповідальність за відмову від надання показань. На думку сторони захисту зазначена обставина є істотним порушенням прав обвинуваченого, внаслідок якого висновок експерта ОСОБА_24 №70/27-925 від 22.12.2014 необхідно визнати недопустимим доказом, так як під час допиту ОСОБА_14 в якості свідка були встановлені вихідні данні для проведення даної експертизи. Однак таке твердження обвинуваченого не відповідає дійсності, оскільки за матеріалами кримінального провадження встановлено, що відомості про ДТП до ЄРДР були внесені за фактом кримінального правопорушення, а не щодо ОСОБА_14 .. Саме з метою встановлення вихідних даних для проведення судово-автотехнічної експертизи було допитано ОСОБА_14 в якості свідка та перед проведенням допиту йому роз`яснено право не свідчити проти себе і відмовитися давати показання. Жодних зауважень чи заперечень з приводу порушень його прав ОСОБА_14 при проведенні допиту та після нього не висловлював. Під час допиту ОСОБА_14 була надана можливість висловити свою власну точку зору з приводу причин та обставин зіткнення з автомобілем «Хюндай» Акцент під керуванням ОСОБА_11 , і в такий спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які дають підстави вважати, що при проведенні допиту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_14 або слідчий у будь-якій формі примушував його до визнання своєї винуватості у ДТП. Не було у слідчого на той час і достатніх підстав вважати, що надалі ОСОБА_14 буде визнано підозрюваним, оскільки тільки після проведення відповідної експертизи останньому 25.12.2014 було оголошено про підозру, а тому з урахуванням наведеного немає жодної підстави вважати, що встановлені в ході допиту ОСОБА_14 вихідні данні для проведення експертизи є недопустимими.

Висновком експерта судово-медичної експертизи № 4806е від 12.12.2014, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з переломами 2-го, 3-го та 4-го ребер по пахвовій лінії ліворуч з явищами лівостороннього пневмотораксу, з приводу чого було проведено оперативне втручання. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 16 МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з переломами 2-го, 3-го та 4-го ребер по пахвовій лінії ліворуч з явищами лівостороннього пневмотораксу відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3 «л» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності в достатній мірі підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені при формулюванні обвинувачення, а саме те, що дії обвинуваченого ОСОБА_14 не відповідали зазначеним вище вимогам ПДР України і знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП та її суспільно небезпечними наслідками.

На переконання суду сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Суд визнає недопустимими доказами протокол проведення слідчого експерименту від 25.03.2016 з план-схемами, так і похідний від нього висновок експерта №5/10.4/10.1-519/520 від 25.07.2016, оскільки судове рішення, на підставі якого його складено зазначений протокол, ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що констатовано ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.12.2016 та в силу вимог ч. 3 ст. 415 КПК України має бути обов`язково враховано при новому розгляді.

Також суд відкидає надані в якості доказів висновок судової автотехнічної експертизи №3 від 02.03.2015 експерта експертного бюро ТОВ Фірми «Крок» ОСОБА_26 та висновок експерта Дніпропетровського НДЕКЦ ОСОБА_26 № 5/10.1-327 від 18.04.2016, оскільки вони надані стороною захисту та проведені самостійно під час судового розгляду в порушення ст.332 КПК України, без ухвали суду на проведення експертизи, а тому у відповідності до ст. ст. 85,86 КПК України є неналежним та недопустимим.

Суд відхиляє аргументи сторони захисту про те, що автомобіль «Хюндай» Акцент під керуванням потерпілого ОСОБА_11 до зіткнення з автомобілем «Тойота» Прадо рухався заднім ходом, оскільки вони обґрунтовувалися лише висновком експерта Дніпропетровського НДЕКЦ ОСОБА_26 №5/10.1-327 від 18.04.2016, визнаний судом недопустимим доказом, та показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_14 , який, зачитавши їх з аркуша, скористався своїм правом та відмовився відповідати на будь-які запитання. Інших доказів на підтвердження своєї версії стороною захисту суду не надано.

Проаналізувавши і оцінивши представлені докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що в судовому засіданні винуватість обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення в об`ємі пред`явленого обвинувачення повністю підтвердилася і приходить до переконання, що він своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законодавцем до категорії тяжких, внаслідок якого потерпілому було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, форму вини - необережність, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_14 , який має на утриманні неповнолітнього сина та повнолітнього сина з інвалідністю з дитинства, не працює, має постійне місце проживання у м. Дніпро, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.

З врахуванням наведеного, конкретних обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_14 кримінального правопорушення суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, в мінімальних розмірах санкції закону про кримінальну відповідальність, без позбавлення права керування транспортними засобами, виходячи із наслідків, завданих кримінальним правопорушенням та тривалого часу, який минув від дати ДТП до винесення вироку у справі. На думку суду саме таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_14 майнової шкоди у розмірі 180279,99 грн., яка складається: 171549,54 грн. шкода заподіяна ушкодженням автомобіля «Хюндай» Акцент, 1200,00 грн. витрати понесені на оплату судової автотоварознавчої експертизи, 1047,99 грн. витрати понесені на медикаменти, 2303,00 грн. витрати понесені у зв`язку із придбанням майна, яке перебувало в багажнику автомобіля та пошкоджено внаслідок ДТП, 4179,46 грн. витрати на пальне для поїздок у медичні заклади; моральної шкоди у розмірі 288 мінімальних заробітних плат, яка полягає у тривалому фізичному болю, який потерпілий відчував понад півтора місяця та стражданнях пов`язаних із ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях пов`язаних із протиправною поведінкою обвинуваченого та знищенням майна, порушенням звичайного способу життя; втраченого заробітку у розмірі 10657,50 грн. за листопад 2014 року у сумі 4567,50 грн. та грудень 2014 року у сумі 6090,00 грн. та витрат на правову допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_14 в ході судового розгляду позовні вимоги не визнав, так як вважав себе не винуватим у ДТП та завданній шкоді.

Стаття 1187 ЦК України визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі і стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням його здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Судом встановлено, що порушення обвинуваченим ОСОБА_14 ПДР України знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП та спричиненими потерпілому ОСОБА_11 тяжкими тілесними ушкодженнями.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2746 від 28.11.2014 вартість відновлювального ремонту з урахуванням заміни запасних частин складає 192213,07 грн., розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «Хюндай» Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 171549,54 грн..

Згідно висновку експерта №912 від 31.12.2015 року ситуація ДТП, що сталася 10.11.2014 року та її наслідки є психотравмувальними для особистості потерпілого ОСОБА_11 . Внаслідок указаної події ДТП потерпілому ОСОБА_11 завдані фізичні та психічні страждання (моральна шкода), які за ступенем інтенсивності, довготривалістю дії та негативними соціально-психологічними наслідками для життєдіяльності ОСОБА_11 , є суттєвими. Виходячи з обсягу наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження, судового провадження та додаткових матеріалів, за умов встановлення судом факту завдання діями обвинуваченого ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_11 моральної шкоди внаслідок події ДТП, що сталася 10.11.2014 року, орієнтовний розмір її відшкодування може відповідати 288 мінімальним заробітним платам (розмір грошового еквіваленту на момент виконання даної судово-психологічної експертизи становить 396 864 грн.).

Потерпілим належними та допустимими доказами документально підтверджені беззаперечні витрати пов`язані з лікуванням та відновлення становища, яке існувало до ДТП, допустимість та належність яких у суду не викликає сумніву.

Моральна шкода, заподіяна позивачу виразилася в моральних стражданнях, пов`язаних із тяжким ушкодженням здоров`я, завданим фізичним болем, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я.

Розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку експертизи становить 288 мінімальних заробітних плат, що станом на дату винесення рішення дорівнює 2304000,00 грн. (288 Х 8000,00 грн.).

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому ОСОБА_11 суд виходить із глибини, характеру та обсягу фізичних та психічних хвилювань та страждань, які виникли внаслідок ДТП та необхідності тривалого лікування, що потягло за собою докладати значних зусиль для організації свого життя. З урахуванням таких обставин, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, та з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_11 необхідно стягнути моральну шкоду у сумі 500000,00 грн.

Згідно ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Таким чином, з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 7504,82 грн.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_14 підлягають стягненню на користь потерпілого ОСОБА_11 витрати на правову допомогу за період з 2014 року по 2024 рік, які відповідно до наданих суду підтверджуючих документів становлять - 284000,00 грн..

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_14 обчислювати з дати звернення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_11 :

-матеріальну шкоду у розмірі 180279,99 грн.;

-моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн.;

-втрачений заробіток у розмірі 10657,50 грн.;

-витрати на правову допомогу у розмірі 284000,00 грн.,

а всього 974937 (дев`ятсот сімдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім) гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави, витрати за проведення судових експертиз у розмірі 7504,82 грн..

Речовий доказ:

- автомобіль «Хюндай» Акцент, реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_17 , залишити у власності ОСОБА_11 ;

- автомобіль «Тойота» Прадо, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_23 , залишити у власності ОСОБА_16 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до суду апеляційної інстанції через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії даного судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1