Провадження № 1-кс/686/104/24
31 липня 2024 року м.Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 , погодженого прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Іллінці, Іллінецького району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, осіб на утримані не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше несудимого,
31.07.2024 слідчому судді надійшло клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 погодженого з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
У судовому засіданні слідчий і прокурор наполягали на задоволенні клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_6 і його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання, висловили узгоджену позицію про доцільність застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Підозрюваний ОСОБА_6 ствердив, що бажав продовжувати службу, проте не знав як це здійснити.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов такого висновку.
17 листопада 2023 року ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме про те, що ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією, відповідно до Указу Президента України № 758/2022 від 07.11.2022 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 проходив військову службу на посаді сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за мобілізацією, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з моменту прийняття на військову службу за мобілізацією солдат ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Статті 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
24.02.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, відповідно до якого з 05 год. 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строком на 30 діб. Цього ж дня Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який набрав чинності 24.02.2022.
14.03.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год.30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб. 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 18.03.2022.
18.04.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.042022 строком на 30 діб. 21.04.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 22.04.2022.
17.05.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. 22.05.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 22.05.2022.
12.08.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №573/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. 12.08.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 15.08.2022.
07.11.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №757/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. 16.11.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 18.11.2022.
06.02.2023 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №58/2023, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин19лютого 2023 року строком на 90 діб. 07.02.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 07.02.2023.
01.05.2023 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №254/2023, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. 02.05.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 02.05.2023.
26.07.2023 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №451/2023, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. 27.07.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 27.07.2023.
08.11.2023 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №734/2023, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2022 року строком на 90 діб. 08.11.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 08.11.2023.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що в період з 24.02.2022 і по теперішній час на території України діє воєнний стан і солдат ОСОБА_6 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.
Так на виконання розпорядження командувача Сил підтримки Збройних Сил України від 04.03.2023 № 343/3577 на базі військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в період з 27.03.2023 по 01.04.2023 проводилась колективна підготовка у центрі підготовки, у зв`язку з цим, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.03.2023 № 94 солдата ОСОБА_6 , сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 відряджено у військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) з метою проходження навчання з 26.03.2023 по 01.04.2023.
Поряд із цим встановлено, що солдат ОСОБА_6 , будучи відрядженим на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.03.2023 № 94 до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) з метою проходження навчання з 26.03.2023 по 01.04.2023, в порушення вимог вказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), 30.03.2023 самовільно залишив пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 що дислокується в АДРЕСА_2 та проводив службовий час на власний розсуд не пов`язаний з проходження військової служби, по теперішній час, чим вчинив самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану тобто злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.
Солдат ОСОБА_6 підозрюється у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин,передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.
30 липня 2024 о 12:45 год. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України у приміщенні АДРЕСА_3 .
Згідно з ч.1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується зібраними доказами, а саме: повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 про факт самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_6 та матеріалами службового розслідування, проведеного за даним фактом, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , іншими документальними матеріалами.
Слідчий суддя зазначає, що повідомлена ОСОБА_6 підозра станом на час розгляду цього клопотання, повністю відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.
Слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження у клопотанні слідчого та наголошення у судовому засіданні про те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про намір ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від слідства та суду.
Слідчий суддя зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 за обставин, викладених у повідомленні йому про підозру, обґрунтовано причетний до самовільного залишення військової частини та вчинення триваючого кримінального правопорушення біль ніж протягом одного року.
30 липня 2024 о 12:45 год. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України у приміщенні АДРЕСА_3 .
Указані обставини у сукупності свідчать про можливість переховування підозрюваного, у тому числі у межах України.
Крім цього, слідчий суддя вважає підтвердженими ризики впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний може намагатись вплинути на свідків за місце служби для дачі ними показань для створення іншої версії мотивів та пояснення відсутності на службі.
Тому з метою нівелювання таких ризиків застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, соціальні зв`язки підозрюваного, його вік, майновий та сімейний стан, зокрема те, що він неодружений, не має утриманців, має місце проживання у АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем та у якості відомостей про репутацію підозрюваного слідчий суддя враховує попередні притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності, судимість у яких погашена.
Оцінюючи відомості про особу підозрюваного слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 неодружений, не має осіб, яких зобов`язаний утримувати, проживає.
У силу ч.8. ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.
Зважаючи на безальтернативність можливості застосування до військовослужбовця ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, слідчий суддя, з огляду на обґрунтованість підозри у вчиненні ним самовільного залишення військової частини, приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що запобіжний захід лише у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.
При обранні запобіжного заходу враховані вищевикладені всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим.
Аргументи захисника стосовно необхідності застосування відносно ОСОБА_6 домашнього арешту, оскільки він бажає продовжувати службу слідчий суддя відхиляє, оскільки протягом більше ніж одного року, ОСОБА_6 мав можливість скористатися будь-яким можливим способом комунікації як із безпосереднім командиром, так із Віськовою службою правопорядку, чи ІНФОРМАЦІЯ_4 та для цього у нього було достатньо часу.
Натомість відомий засіб зв`язку ОСОБА_6 був відключений, а посилання підозрюваного на те, що він у 2023 році писав доповідну записку начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що не відмовляється від подальшого проходження служби не нівелює його поведінки у подальшому та не вчинення жодних дій для продовження служби як і не спростовує його причетності до вчинення кримінального правопорушення.
На переконання слідчого судді, прокурор у судовому засіданні довів, а слідчий суддя переконався у тому, що існує обґрунтована підозра вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, що є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтям 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Зважаючи на злочин, у якому підозрюється ОСОБА_6 , слідчий суддя при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу на підставі ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначає.
Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слід встановити в межах строку досудового розслідування, з моменту його затримання.
З таких обставин клопотання підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 30 серпня 2024 року без визначення розміру застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя