Справа № 577/1109/24
Провадження № 1-кп/577/227/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотоп об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 13.02.2024 та № 0000385 від 29.03.2024, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Вирівка, Конотопського р-ну, українця,

громадянина України, освіта середня, неодруженого,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області

від 04.12.2023 за ч.1 ст. 190 КК України до 200 год. громадських робіт.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389 та ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

04 грудня 2023 року ОСОБА_7 був засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до 200 год. громадських робіт.

18 січня 2024 року ОСОБА_7 роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, відібрана підписка про ознайомлення з покаранням, роз`яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, та 19 січня 2024 року направлено для відбування покарання у виді 200 год. громадських робіт до КП «Муніципалітет» з 19 січня 2024 року.

Наказом КП «Муніципалітет» № 13-к від 19.01.2024 ОСОБА_7 прийнято для відбування громадських робіт з 19 січня 2024 року.

Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_7 було роз`яснено порядок відбування покарання та повідомлено про відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, останній ухилився від відбування покарання та не з`явився для відбування громадських робіт, не маючи поважних на те причин.

Так, ОСОБА_7 в порушення обов`язків, визначених ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, у січні 2024 року не виходив на громадські роботи, без поважних причин 19.01.2024, 22.01.2024, 23.01.2024, 24.01.2024, 25.01.2024, 26.01.2024, 29.01.2024, 30.01.2024, 31.01.2024, у зв`язку з чим до Конотопської РВ філії Державної установи «Центр пробації» з КП «Муніципалітет» надійшло повідомлення щодо засудженого до громадських робіт ОСОБА_7 , що відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України є ухиленням від відбування громадських робіт.

07 лютого 2024 року ОСОБА_7 винесено письмове попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт, без поважних причин. У поясненні, наданому до Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, ОСОБА_7 вказав, що не відбував покарання у вказані дні, без поважних на те причин, оскільки в ці дні займався своїми справами та вживав спиртні напої.

Крім того, після письмового попередження ОСОБА_7 в порушення обов`язків, визначених ст. 37 Кримінально виконавчого кодексу України, у лютому 2024 року не виходив на громадські роботи, без поважних причин, 01.02.2024, 02.02.2024, 05.02.2024, 06.02.2024, 07.02.2024, 08.02.2024, 09.02.2024, 12.02.2024, про що зазначено у табелі виходу на роботи у лютому 2024 року засудженого до громадських робіт ОСОБА_7 , що відповідно до вимог ч.3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України є ухиленням від відбування громадських робіт.

16 лютого 2024 року ОСОБА_7 винесено письмове попередження про відповідальність за не відбування громадських робіт без поважних причин.

У поясненні, наданому до Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, ОСОБА_7 вказав, що він не відбував покарання з 01.02.2024 по 12.02.2024, оскільки в ці дні перебував вдома, займався своїми справами та вживав спиртні напої.

ОСОБА_7 із 200 год. громадських робіт визначених йому для відпрацювання у КП «Муніципалітет», не відпрацював жодної години покарання.

Крім того, 28.03.2024 близько 15:50 год. ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за ч.1 ст. 190 КК України, перебуваючи у власних справах за адресою: АДРЕСА_3 , де біля під`їзду №3 побачив велосипед марки Аіст, який не був пристебнутий на запірний пристрій. Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , будучи обізнаним про те, що на території України введено воєнний стан України згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) та продовжений указом Президента України від 06.02.2024 №49/2024 (затвердженим Законом України від 06.02.2024 р. №3564-IX ) до 20.05.2023, шляхом вільного доступу взяв велосипед велосипед марки Аіст, який на праві власності належать ОСОБА_8 , вивів за межі двору та у подальшому покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Згідно із висновком експерта №СЕ-19/119-24/5031-ТВ від 05.04.2024, станом на 28.03.2024 вартість велосипеду марки Аіст, зеленого кольору становить

1200 гривень. Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитки на суму 1200 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою провину визнав повністю. Суду пояснив, що був засуджений за ч.1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт, які не відбув без поважних причин. З порядком і умовами відбування громадських робіт був обізнаний та направлений до КП «Муніципалітет». У скоєному щиро розкаюється. Крім того, 28 березня 2024 року, будучи напідпитку повертався з підробітку, поблизу під`їзду АДРЕСА_4 , побачив велосипед марки Аіст, який викрав. У подальшому викрадений велосипед повернув. У скоєному щиро розкаюється. Вважає, що запропоноване прокурором покарання у виді позбавлення волі є суворим, але в частині міри покарання покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_8 надав заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, претензій до ОСОБА_7 немає.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді. Зокрема, суд з`ясував, що обвинувачена правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого судового розгляду

Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена і його дії суд кваліфікує:

за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт;

за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, з яких кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.389 КК України є проступком, а злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

З досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_7 складеної Конотопським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, вбачається, що ризик вчинення повторного правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства середній. Згідно висновку органу пробації виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на особу обов`язків не виїжджати за межі України; виконувати заходи апробаційної програми зміна прокримінального мислення.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, повне відшкодування заподіяних збитків у кримінальному провадженні за ч.4 ст. 185 КК України.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 суд не вбачає.

Як особа обвинувачений ОСОБА_7 характеризується наступним чином: раніше судимий за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення, призначене покарання у виді громадських робіт не відбув, а також після засудження за ч.1 ст. 190 КК України, повторно вчинив умисний тяжкий корисливий злочин проти власності, передбачений ч.4 ст. 185 КК України. Суд враховує, що ОСОБА_7 офіційно не працює, на обліку в лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває (а.п.20-21), згідно характеристики за місцем проживання, скарг від мешканців вулиці не надходило, ОСОБА_7 схильний до зловживання алкогольними напоями (а.п.19). На військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває (а.п.105). Згідно довідки КНП «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради, ОСОБА_7 до 2017 року на диспансерному обліку не перебував. Починаючи з 2017 року ведення диспансерних обліків передано до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Сумської міської ради (а.п. 115).

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретних обставин кримінального провадження, а також наведених відомостей про особу ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про призначення покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі, а за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень неможливо без ізоляції від суспільства. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити, керуючись ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням ч.1 ст. 72 КК України, шляхом частково складання покарань призначених за цим вироком та попереднім вироком суду, а саме у виді 5 років 10 днів позбавлення волі.

Саме таке, покарання, на думку суду, буде необхіднім і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Також таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Саме таке покарання буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненими злочинами та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу слід залишити у виді тримання під вартою з раніше визначеними умовами та розміром застави. Строк відбування покарання обраховувати з моменту затримання з 16 квітня 2024 року.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведеної товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-24/5031 від 05.04.2024 в розмірі 1135,92 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого в рахунок держави.

Керуючись ст. 368, 370, 371 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 389, ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 389 КК України у виді одного року обмеження волі,

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1ст.71 КК України, з урахуванням ч.1 ст. 72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, шляхом частково складання покарання призначеного за вироком суду від 18.07.2024 та попереднім вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 10 днів позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити у виді тримання під вартою, з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання з 16 квітня 2024 року.

За правилами, передбаченими ст. 72 ч. 5 КК України, зарахувати в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 16 квітня 2024 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 у прибуток держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-24/5031 від 05.04.2024 в розмірі 1135,92 грн (одну тисячу сто тридцять п`ять грн.) 92 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 02.04.2024 на велосипед марки «Аіст» зеленого кольору.

Речові докази у справі: велосипед марки «Аіст» залишити потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1