Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7450/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/498/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 15.08.2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волиця Андрушівського району Житомирської області, українця, громадянина України, лікаря-невропатолога КНП «Житомирська багатопрофільна опорна лікарня» Новогуйвинської селищної ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, а саме до 12 жовтня 2024 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчім суддею встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого, корупційного кримінального правопорушення. Вказує, що не всі речові докази та документи ще вилучені та не встановлено всіх осіб, причетних до кримінального правопорушення, а перебуваючи на волі підозрюваний може впливати на інших учасників кримінального провадження.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, тобто до 13.10.2024, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання послався на те, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000493 від 21 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом №13-Л від 25.01.1996 ОСОБА_7 призначено на посаду лікаря-невропатолога Житомирського територіального медичного об`єднання, яке згідно реорганізації та рішення № 4 від 17.12.2020 перейменоване в КНП «Житомирська багатопрофільна опорна лікарня» Новогуйвинської селищної ради (далі - КНП ЖБОЛ НСР). Відповідно до посадової інструкції від 04.01.2021 лікар-невропатолог призначається на посаду та звільняється з посади наказом генерального директора КНП ЖБОЛ НСР.

Окрім цього, відповідно до наказу № 25/адм від 01.01.2024 в.о. генерального директора КНП ЖБОЛ НСР «Про посилення вимог до роботи з експертизи тимчасової непрацездатності та організацію роботи лікарсько-консультативної комісії (ЛКК)» (далі - наказ № 25), лікаря-невропатолога ОСОБА_7 включено до складу як члена комісії та затверджено лікарсько-консультативну комісію.

При цьому, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи умисно, висловлював прохання та одержав для себе та третьої особи неправомірну вигоду.

Так, 12.06.2024 у денний час доби ОСОБА_10 , з метою підтвердження діагнозу та прийнятті певного рішення лікарською-консультативною комісією КНП ЖБОЛ НСР, яке в подальшому стане підставою отримання групи інвалідності МСЕК, з`явився на прийом в каб. № 223 КНП ЖБОЛ НСР, що за адресою: АДРЕСА_3 , до лікаря-невропатолога та члена ЛКК ОСОБА_7 . Під час прийому ОСОБА_7 вислухав цілі відвідування його ОСОБА_10 , оглянув медичні документи останнього та, зрозумівши, що йому необхідне заключення про тимчасову непрацездатність в рамках ЛКК та направлення на МСЕК, з подальшим отриманням групи інвалідності на підставі діагнозу, поставленого ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи службовою особою, маючи знайомства з достовірно невстановленими службовими особами Житомирської міської МСЕК № 2, що за адресою: АДРЕСА_4 , діючи з корисливих мотивів, усно висловив прохання, поєднане з вимаганням, про необхідність надання йому та невстановленій службовій особі Житомирської міської МСЕК № 2 неправомірної вигоди, при цьому точну суму такої вигоди не назвав, за складання та видачу необхідних медичних документів ЛКК, з метою прийняття у найкоротші строки рішення ЛКК про непрацездатність ОСОБА_10 , з послідуючим направленням останнього та прийняттям рішення МСЕК про надання йому інвалідності.

В свою чергу ОСОБА_10 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_7 та усвідомлюючи, що у разі відмови виконати вищевказану умову для нього можуть бути створені перепони у подальшому лікувальному процесі у вищеназваній державній медичній установі, вимушено погодився на запропоновані останнім протиправні умови.

Отримавши згоду ОСОБА_10 щодо подальшої передачі неправомірної вигоди на своє прохання, ОСОБА_7 у цей самий день, тобто 12.06.2024, та місці вніс до обхідного листа ОСОБА_10 відповідні записи про встановлення йому необхідного діагнозу, що стало підставою для направлення медичних документів останнього до Житомирської міської МСЕК № 2.

Надалі 03.07.2024 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні службового кабінету № 223 КНП ЖБОЛ НСР, повторно висловив прохання, поєднане з вимаганням, про необхідність передачі ОСОБА_10 йому та невстановленій службовій особі Житомирської міської МСЕК № 2 неправомірної вигоди, при цьому точну суму такої вигоди також не назвав, за вчинення в інтересах останнього дій такого ж характеру.

У подальшому 08.08.2024 ОСОБА_10 , на підставі попередньо виданих ОСОБА_7 медичних документів про встановлення необхідного діагнозу для отримання групи інвалідності, отримав 3 групу інвалідності строком на 2 роки.

Закінчуючи реалізацію свого умислу, 13.08.2024 о 13 год. 17 хв. ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_10 у службовому кабінеті № 223 КНП ЖБОЛ НСР, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де отримав від останнього для себе та невстановленої службової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 неправомірну вигоду в сумі 2 000 доларів США.

13.08.2024 о 13:23 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, у службовому кабінеті № 223 КНП ЖБОЛ НСР, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

14.08.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, дані про особу підозрюваного, який раніше не судим, має другу групу інвалідності, постійне місце проживання та роботи, не чинить перешкод у здійсненні досудового розслідування та сприяє його проведенню, міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя дійшов висновку про те, що застосування відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного та вважав достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Обґрунтованість підозри не оскаржується стороною захисту.

Також слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, прокурором доведені, а тому вважав, що застосування запобіжного заходу до підозрюваного є необхідним.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. А тому дійшов висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде достатнім.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтвердив, що умови домашнього арешту підозрюваний не порушує.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи наведене, стан здоров`я підозрюваного, який є інвалідом 2 групи з 2010 року та потребує постійної медичної допомоги, колегія суддів погоджується із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апелянта про тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не можуть слугувати безумовною підставою для обрання щодо останнього виняткового запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом не враховано наявність всіх ризиків зазначених у клопотанні слідчого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчім суддею надано оцінку всім зазначеним ризикам, та за результатами розгляду слідчій суддя вважав, що не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою.

Таким чином, враховуючи п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, колегія суддів приходить до висновку, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , який, одружений, позитивно характеризується, має другу групу інвалідності безстроково, постійне місце проживання та роботи, не чинить перешкод у здійсненні досудового розслідування та сприяє його проведенню та не допускає порушень умов домашнього арешту.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 15.08.2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, а саме до 12 жовтня 2024 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: