Справа № 756/2616/23
Номер провадження № 1-кп/756/1067/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва питання можливості призначення до судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеного 07.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Таллін, Республіка Естонія, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч.1 ст.125 КК України, а також клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому,

УСТАНОВИВ:

01.03.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт затверджений 28.02.2023 у кримінальному провадженні, внесеного 07.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, кримінального проступка, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до здійсненого автоматизованого розподілу згідно з вимогами статей 31, 35 КПК України, 01.03.2023 зазначений обвинувальний акт передано на розгляд головуючому судді.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 02.03.2023 дане кримінальне провадження було призначено до підготовчого судового засідання.

Прокурор під час проведення підготовчого судового засідання вважав можливим призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, обвинувачений, захисник та потерпілі проти цього не заперечували.

Перешкод для призначення судового розгляду судом не встановлено, підстави для прийняття рішення в порядку, передбаченому п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні, як і підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України. Кримінальне провадження підсудне Оболонському районному суду міста Києва.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду та являлись підставою для повернення обвинувального акту прокурору, судом не встановлено.

Судом проведено підготовку до судового розгляду, як і визначено час та місце судового розгляду, з урахуванням дати отримання обвинуваченим копії обвинувального акту, склад осіб, що підлягають виклику.

На підставі викладеного, суд вважає можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та кримінального проступка, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, одноособово, у відкритому судовому засіданні, в яке потрібно викликати прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілих.

Крім того, під час проведення підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України про обрання запобіжного заходу в вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 , оскільки обраний раніше запобіжний захід закінчується 10.03.2023. При цьому, на думку прокурора наразі існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, учинити інше кримінальне правопорушення.

На вказані ризики, на думку прокурора, вказують ті обставини, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки усвідомлює міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності оскільки максимальна міра покарання передбачає до десяти років позбавлення волі, не одружений, дітей на утриманні не має, відсутнє офіційне місце роботи, не має міцних соціальних зав`язків. Крім того, на думку прокурора, ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих та свідків шляхом схиляння їх до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду. Ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення прокурором зазначено те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні чотирьох кримінальних правопорушень відносно різних осіб, а тому є ризик повторного їх вчинення, оскільки особа не здатна себе належним чином контролювати.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив в його задоволенні відмовити посилаючись на те що наведені прокурором ризики не є обґрунтованими та обрати інший більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що наведені прокурором ризики не є обґрунтованими, просив обрати інший запобіжний захід.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити.

Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, захисника, потерпілих, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч.1 ст.125 КК України. Дані злочини відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, кримінальних проступків.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, щодо ОСОБА_7 , на стадії досудового розслідування, було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. При цьому, підставою обрання запобіжного заходу було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно зі ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Аналізуючи положення ст. 194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження. Бо передбачає оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Також, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.

Отже, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

Досліджуючи матеріали клопотання, пояснення потерпілих та прокурора, беручи до уваги пояснення обвинуваченого в судовому засіданні, а також відомості про особистість ОСОБА_7 , суд погоджується з тим, що на даний час наявні ризики того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Однак, суд не погоджується з існуванням ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, прокурор фактично посилається на тяжкість покарання. Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Більше того, тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, оскільки в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними переховуватись від органів досудового розслідування.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд, оцінюючи клопотання прокурора, враховує також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Суд також враховує вік обвинуваченого, його сімейний стан.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 196 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені обставини свідчать, що в судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачені п. 2, 3, тобто існування ризику та наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу як - домашній арешт, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановленому в судовому засіданні ризику - п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що застосування до обвинуваченого підозрюваного ОСОБА_7 такого запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту, про який йдеться у клопотанні прокурора, не є необхідним для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам. Оскільки, на думку суду, для усунення наявного ризику буде достатнім застосуванням домашнього арешту з 23:00 год. до 05:00 год. кожного дня, протягом строку дії запобіжного заходу.

Керуючись статтями 7, 27, 177-178, 182-183, 193-194, 200, 314-315, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч.1 ст.125 КК України, до судового розгляду в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва о 15:00 год. 27.03.2023.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово, викликав у судове засідання прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілих.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту - задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, який полягає у забороні залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , протягом часу з 23:00 год. до 05:00 год. кожного дня, з зобов`язанням з`являтися за першою вимогою до суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні зобов`язання:

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інші документи, що дають право на виїзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у межах вказаного кримінального провадження.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у випадку необхідності залишити житло в інший час, він має отримати відповідний дозвіл суду.

Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 15 травня 2023 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1