Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1045/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/475/24
Категорія ст.422-1 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали провадження №287/1045/24 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30.07.2024,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 . Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 01.09.2024.

Покладено па підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки:

- не залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 , протягом часу дії даної ухвали без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування будь-якими засобами зі свідками у кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали до 01.09.2024.

В поданій апеляційній прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000137 від 01.06.2024 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, та застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 01.09.2024, протягом строку досудового розслідування. При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочинів, серед яких наявний тяжкий, та особливо тяжкий за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а тому існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування або суду із врахуванням ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється останній. Зазначає, що ОСОБА_9 хоча раніше і не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, однак, підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, що певним чином мінімізує можливість застосування заохочувальних приписів КК України у разі постановлення обвинувального вироку та підвищує ймовірність настання ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду. Вважає, що наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, оскільки основні свідки в даному кримінальному провадженні є сусідами та односельчанами підозрюваного. Звертає увагу, що ознайомившись з матеріалами досудового розслідування в обсязі, доданому до клопотання про застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_9 може вчиняти спроби спілкування із учасниками, у тому числі дистанційно, використовуючи досягнення науки і техніки у сфері інформаційних та телекомунікаційних технологій, та повідомляти останнім про покази, які перебувають у розпорядженні органів слідства. Вважає, що наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, так, наразі підозрюваний являється діючим військовослужбовцем та може залучатись в подальшому до виконання бойових завдань або бути відрядженим чи відкомандированим до іншої місцевості для проходження військової служби, що буде унеможливлювати ефективне проведення досудового розслідування відносно підозрюваного. Звертає увагу і на наявність ризику, котрий передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 хоча раніше і не притягувався до кримінальної відповідальності, однак вчинив два умисних кримінальних правопорушення, одне із яких в стані алкогольного сп`яніння, тобто підозрюваний свідомо неодноразово порушував встановлені правила поведінки, що може свідчити про подальші такі дії. Крім того, суд залишив поза увагою той факт, що 31.05.2024 підозрюваний без будь якого наказу перебував за межами місця розташування військової частини або місця проходження військової служби, а перебував без дозволу за місцем свого проживання, розпивав спиртні напої та вчинив два злочини, також слідчий суддя не врахував покази свідка ОСОБА_11 , яка чітко вказала, що постріл ОСОБА_9 був свідомий та прицільний, а не випадковий. Окрім цього, суд залишив поза увагою і той факт, що після вчинення злочину, підозрюваний намагався знищити знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме однозарядну гвинтівку, шляхом викидання такої до ставка (озера).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників щодо заперечення апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження №287/1045/24, в провадженні СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000137 від 01.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

01.06.2024 відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_9 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

28.06.2024 відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_9 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

28.06.2024 процесуальним прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_12 відповідно до ч.1 ст.217 КПК України матеріали кримінального провадження №0000138 об`єднано з кримінальним провадженням №0000137.

03 червня 2024 Олевським районним судом щодо підозрюваного ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

23.07.2024 старший слідчий СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею враховано фактичні обставини його вчинення. Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, що він позитивно характеризується за місцем постійного проживання; є раніше несудимою особою; підозрюваний має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання, де постійно проживає, потерпілий не має жодних претензій до підозрюваного.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків зазначених в клопотанні слідчого, разом з цим, прокурором не доведено застосування до підозрюваного ОСОБА_9 саме виняткового запобіжного заходу та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Слідчим суддею також враховано, що кримінальні правопорушення у яких підозрюється ОСОБА_9 відповідно до ст.12 КК України (за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115) є особливо тяжким злочином, (за ч. 1 ст. 263 КК України) є тяжким злочином та санкцією ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , даних, які характеризують особу останнього, на даний час, цілодобовий домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваною покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що саме посилання лише на тяжкість злочину, наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що підозрюваний являється діючим військовослужбовцем та може залучатись в подальшому до виконання бойових завдань або бути відрядженим чи відкомандированим до іншої місцевості для проходження військової служби, саме в цьому провадженні не є свідченням неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у тому числі цілодобового домашнього арешту, який обмежує право останнього залишати місце свого проживання.

Під час апеляційного розгляду, апеляційний суд також встановив, що підозрюваний на даний час дотримується умов застосованого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, співпрацює зі слідством, а тому вважає, що у даному випадку запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та покладенням на ОСОБА_9 обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Корольовського районного суду м. Житомира від 30.07.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 01.09.2024, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :