УХВАЛА

07 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 199/2784/22

провадження № 51- 6658 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 15 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року,

установив:

За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 15 грудня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані із адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями на строк 3 роки; - за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані із адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями на строк 3 роки з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, на строк 3 роки з конфіскацією усього належного йому майна.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 на відшкодування суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних (297 530,02 + 46 569,86 відповідно) - 344 099.88 грн, а також на відшкодування моральної шкоди - 100 000.00 грн.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 вересня, з урахуванням уточнень в ухвалі того ж суду від 23 вересня 2020 року, та від 01 жовтня 2020 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року вирок місцевого суду скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено новий розгляд провадження в цій частині в порядку цивільного судочинства.

Цією ж ухвалою змінено вирок місцевого суду в частині вирішення питання щодо долі речових доказів та заходів забезпечення провадження.

В іншій частині вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник просить перевірити вказані судові рішення

в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної статті.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що

є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, були допущені судами при їх винесенні, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

У касаційній скарзі захисник, не погоджуючись із вироком

Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня

2023 року та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року черезістотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого просить ці судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Разом із тим, порушуючи питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанцій, у тому числі з підстави, передбаченої

ст. 412 КПК, захисник у скарзі не наводить таких порушень, як і не обґрунтовує яким чином, у разі їх наявності, ці порушення перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення. Не зазначає захисник

у касаційній скарзі й таких порушень КПК, які би відповідно до положень статей 412, 415 цього Кодексу були безумовними підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції і не можуть бути виправлені при новому апеляційному розгляді.

Окрім цього, усупереч приписам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК захисник у касаційні скарзі хоча і посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ч. 1 ст. 438, ст. 414 КПК та не зазначає в чому саме полягає явна несправедливість призначеного покарання.

Також захиснику необхідно уточнити свою позицію щодо меж оскарження судових рішень з урахуванням того, що вирок місцевого суду і ухвала апеляційного суду про його скасування в частині вирішення цивільного позову

з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства не можуть бути предметом перегляду в суді касаційної інстанції, та сформулювати вимоги щодо вказаних судових рішень,

з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, прийняти одне із рішень, передбачених ст. 436 КПК.

До того ж, усупереч вимог ч. 5 ст. 427 КПК захисник долучив до касаційної скарги копії судових рішень, які не засвідчені належним чином, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу від 17 жовтня 2023 року № 485), або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» та не можуть вважатися копіями оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі

у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте

захисник у касаційній скарзі з цього приводу нічого не зазначив.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Стосовно клопотання захисника про зупинення виконання вироку

Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2023 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року, то це питання відповідно до положень ч. 1 ст. 430 КПК підлягає вирішенню лише після відкриття касаційного провадження.

За правилами ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

При цьому Суд вважає необхідним роз`яснити захиснику, що недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, мають бути усунуті шляхом подання нею нової касаційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року щодо

ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити захиснику, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде йому повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3