Справа № 953/3263/24
н/п 1-кс/953/6398/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

Секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2024 за № 0000506,

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, яким прокурор просить накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000506.

1. Зміст поданого клопотання та його обґрунтування.

Вимоги клопотання прокурор обґрунтовує тим, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_4 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади РФ, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

У зв`язку з чим, а також будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану на підставі відповідного указу Президента України, у невстановленої групи осіб, виник злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

В ході досудового розслідування отримано інформацію, щодо невстановленої групи осіб, які можуть бути причетні до вищевказаної діяльності.

Так, отримано інформацію, що невстановлена група осіб на території м. Харкова організувала та скоординувала діяльність з створення та адміністрування чат-ботів у соціальних мережах та месенджерах, метою яких є вербування агентів з числа громадян України для проведення підривної діяльності проти України.

Усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан на підставі відповідного указу Президента України невстановлена група осіб, надаючи представникам «рф» можливості адміністрування чат-ботів, метою яких є вербування агентів з числа громадян України, надає технічні можливості для проведення підривної діяльності проти України представникам держави агресора.

30.08.2024 р., за результатом проведення обшуку, який проводився на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2024 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: - зошит синього кольору з написом червоного кольору «interior».

Крім того 30.08.2024 р., за результатом проведення обшуку, який проводився на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2024 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 у квартирі за адресою АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено: - мобільний телефон марки Iphone, s/n НОМЕР_1 .

В ході вказаних обшуків встановлено, що предмети, речі та документи є носіями інформації та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

2. Мотиви та оцінка слідчого судді.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, загальні вимоги щодо порядку застосування яких, визначені статтями 131 та 132 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК).

Матеріали клопотання свідчать, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000506 від 11.04.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

30.08.2024 р., за результатом проведення обшуку, який проводився на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2024 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: зошит синього кольору з написом червоного кольору «interior»;

Крім того 30.08.2024 р., за результатом проведення обшуку, який проводився на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2024 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 у квартирі за адресою АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Iphone, s/n НОМЕР_1 .

30.08.2024 постановою слідчого вказані предмети, речі та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

3. Висновки за результатами розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його таким, що підлягає задоволенню, оскільки сторона кримінального провадження довела наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 132, ч. 1 ст. 170 КПК.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів і таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , - задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000506 від 11.04.2024 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 майно належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- зошит синього кольору з написом червоного кольору «interior»

шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000506 від 11.04.2024 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , майно належне ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- мобільний телефон марки Iphone, s/n НОМЕР_1

шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Місцем зберігання вилученого майна визначити слідчий відділ УСБУ в Харківській області, розташований за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 2.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1