Справа № 638/1504/23
Провадження № 1-кп/638/697/24
УХВАЛА

Іменем України

14 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченого- ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001512 від 24 вересня 2022 року та № 0002014 від 01 жовтня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого, офіційно непрацевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , надійшло об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами у кримінальному провадженні, відомості за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001512 від 24 вересня 2022 року та № 0002014 від 01 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 185 КК України.

Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.03.2024 справа прийнята до провадження суддею Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 208 000,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2024 ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 25 жовтня 2024 року з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі, визначеному в ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2023 року, а саме в розмірі 161040,00 грн.

05.08.2024 прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 185 КК України, строком на 60 діб з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе усунути встановлені ризики, у зв`язку з чим застосування будь-якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою є недоцільним. Зазначені ризики, які існували на час застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування є актуальними, станом на час розгляду даного клопотання вони не зменшились та не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували, обвинувачений просив змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт, захисник просив зменшити розмір застави до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд керується наступним.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 331 КПК України, Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Обвинувачений є громадянином України, неодруженим, з середньою спеціальною освітою, раніше судимий, непрацевлаштований, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, інвалідностей не має.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, 5 ст. 185 КК України. Санкція частини 5 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для переховування від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 .

При встановленні наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 , не перебуваючи під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме можливість здійснити тиск на учасників кримінального провадження, створити інші умови та обставини з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого та особливо тяжкого корисливого злочину, раніше неодноразово засуджений, у тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став, що може свідчити про реальну можливість продовжити злочинну діяльність та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, оцінюючи сукупність обставин, передбачених в ст. 178 КПК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В даному випадку, з огляду на особливості справи, продовження строку тримання під вартою не буде порушувати розумність строку тримання під вартою.

Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 208 000,00 грн., який було зменшено відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 до 161040,00 грн.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, відповідно до якої визначене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а відповідно злочин, передбачений ч. 5 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щодо заявленого захисником та обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд виходить з того, що частиною першою статті 201 КПК України передбачено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, клопотання про зміну запобіжного заходу.

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, ст.201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що під час кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Суд зазначає, що належна процесуальна поведінка та відсутність порушень з боку обвинуваченого покладених на нього обов`язків під час досудового розслідування та судового провадження не свідчить про зміну обставин, на які посилається сторона захисту, як підставу для зміни запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби. Натомість підтверджує, що визначений слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є таким, що достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, забезпечує його належну процесуальну поведінку в цьому кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу або зменшення розміру застави судом обвинувачений зазначив, що клопотання про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою н6а домашній арешт обґрунтовано тим, що він має намір знайти роботу для відшкодування збитку потерпілим, проте жодних доводів та доказів на підтвердження та обґрунтування своєї позиції не надав.

Отже, судом не встановлено, а стороною захисту не доведено наявності підстав для зміни запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого, у зв`язку з чим клопотання в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що зміна запобіжного заходу на більш м`який буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, суд ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному судовому розгляді цього кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин необхідним є саме тримання під вартою, оскільки застосування домашнього арешту як основного запобіжного заходу відтерміновує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої зацікавленості обвинуваченого в ході судового розгляду, створює можливості для його позапроцесуальних дій. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом обвинуваченого до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Щодо клопотання обвинуваченого, що застава в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка дорівнює 161040,00 грн. є для нього непомірною, але він може внести заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слід зазначити, що чинне законодавство України не покладає можливість внесення застави виключно на обвинуваченого, але вимагає забезпечення дієвості провадження, тобто співмірності застави не лише матеріальному стану особи, а й забезпеченню виконання покладених на особу процесуальних обов`язків.

Тривалість застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою складає сім місяців, альтернативним запобіжним заходом є можливість внесення застави у розмірі 208000,00 грн., який протягом дії основного запобіжного заходу був змінений на менший - 161040,00, проте все ще є непомірним тягарем для обвинуваченого. На переконання суду, вказане свідчить про необхідність перегляду розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

У рішенні «Макаренко проти України» ЄСПЛ зазначає, що заявник тримався під вартою один рік та дванадцять днів. Обираючи та продовжуючи такий запобіжний захід, українські суди здебільшого ґрунтувались на таких міркуваннях: серйозність висунутих проти нього обвинувачень та існування небезпеки його переховування від слідства або перешкоджання слідству шляхом, зокрема, фальсифікації доказів або тиску на свідків.

Європейський суд з прав людини приділяє увагу питанню визначення розміру застави, яка за своїм характером не буде надмірною та зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Так, зокрема у рішенні «Гафа проти Мальти» Європейського суду з прав людини зазначає що в цій справі заявникові було надане звільнення під заставу, зокрема, після виконання фінансових вимог 22 серпня 2012 року. Він подав чотири заяви з проханням про зменшення суми внеску, які були відхилені до його п`ятої заяви - майже через рік - коли рішенням від 2 серпня 2013 року національний суд задовольнив його клопотання стосовно того, щоб його мати була поручителем.

Суд зазначає, що тривалість утримання під вартою, про яке йде мова, після надання звільнення під заставу, може викликати питання відповідно до Конвенції. Дійсно, той факт, що заявник залишався під вартою протягом майже дванадцяти місяців після ухвалення рішення звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не вжили необхідних заходів для визначення належного розміру застави.

Крім того, Суд зазначив, що, незважаючи на те, що тривале утримання під вартою після надання дозволу про звільнення під заставу було обумовлено оскарженими фінансовими умовами внаслідок його неплатоспроможності, на жодному етапі, протягом періоду майже в один рік, під час якого заявник подав декілька клопотань, суди не вважали за потрібне зменшити розмір застави та тим самим надати йому дійсну можливість отримати користь від звільнення під заставу. Під час розгляду справи національними судами не було подано жодних доречних або достатніх підстав, пов`язаних з майновим становищем заявника. "

Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне зменшити розмір застави та визначити її у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120,00 грн. Саме такий розмір застави, на думку суду, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та слугуватиме достатнім стимулюючим фактором для цього, зможе запобігти ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для обвинуваченого.

Вказане, на думку суду, відповідатиме критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить справедливий баланс інтересів особи та суспільства, а тому не суперечитиме ст. 1 Першого Протоколу та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та часткове задоволення клопотання обвинуваченого та захисника про заміну запобіжного заходу на домашній арешт або зменшення розміру застави.

Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001512 від 24 вересня 2022 року та № 0002014 від 01 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 185 КК України - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 12 грудня 2024 року включно з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, .

Клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та зменшення розміру застави задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., яка підлягає внесенню на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UA0006674 , МФО 820172, , банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, призначення платежу - запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із м. Харкова, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон (у разі наявності), інші документи, що дають право виїзду з України;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1