УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 204/1887/22

провадження № 51-2435 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2024 року щодо неї.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 , у якій вона порушувала питання про перегляд вказаних судових рішень щодо неї у касаційному порядку.

Разом з тим, ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду

від 21 травня 2024 року касаційну скаргу засудженої залишено без руху у зв`язку

з її невідповідністю вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

Зокрема, в ухвалі було вказано про те, що засуджена, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України для скасування чи зміни оскаржених судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень статей 412, 413 КПК України не наводила.

Натомість засуджена надавала свою оцінку доказам, заперечувала правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та вказувала на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також ОСОБА_4 оскаржувала ухвалу апеляційного суду від 11 березня 2024 року, однак не зазначала конкретно в чому полягає незаконність чи необґрунтованість цього судового рішення з огляду на статті 412 - 414 КПК України.

До того ж вимоги засудженої не узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.

Вказані обставини у своїй сукупності перешкодили суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

При цьому особа, яка подала касаційну скаргу, повідомлялась про те, що у разі невиконання вимог суду, скаргу їй буде повернуто.

Мотиви Суду

Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку,

що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Як убачається з розписки, яка надійшла на адресу Суду, копію ухвали від 21 травня 2024 року засуджена ОСОБА_4 отримала 25 червня 2024 року.

Проте засудженою не усунуто недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху,

в установлений строк. Нової касаційної скарги від неї не надходило.

Зважаючи на наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Положеннями ч. 4 ст. 429 КПК України визначено, що повернення касаційної скарги

не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України.

З цих підстав Суд постановив:

Повернути засудженій ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2024 року щодо неї з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3