Справа № 171/271/24
Провадження № 1-кп/177/115/24
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000550 від 17.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження триває в порядку визначеному законом, зокрема досліджено докази по справі. Однак, завершити розгляд справи по суті не вдалося можливим, у зв`язку з клопотанням прокурора про зміну обвинувачення.

04.11.2024 прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який обґрунтовував продовженням існування та не зменшення ризиків визначених 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Потерпілий, який є військовослужбовцем, у судове засідання не з`явився, в минулих засіданнях висловив позицію по справі, у разі доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення, наполягав на призначенні ОСОБА_4 реального покарання визначеного санкцією інкримінованої статті.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, або визначити заставу як альтернативний запобіжний захід, в мінімальному її розмірі. Обґрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного заходу, сторона захисту наполягала на відсутності ризиків, що були підставою для продовження найсуворішого запобіжного заходу, а також зазначала про позитивні характеристики обвинуваченого, бажання продовжувати військову службу.

Розглянувши клопотання щодо запобіжного заходу, заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.5 ст. 426-1 КК України призначено до судового розгляду.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави. Вказаний запобіжний захід продовжувався ухвалами Криворізького районного суду Дніпропетровської області, востаннє ухвалою суду від 16.09.2024 до 14.11.2024.

Судовий розгляд кримінального провадження триває згідно визначеного нормами КПК України порядку, але завершити розгляд справи по суті, до закінчення строку дії запобіжного заходу, об`єктивно не надалося можливим. Суд звертає увагу й на те, що неодноразово судовий розгляд справи не відбувався у зв`язку з неявками захисника, що мали об`єктивні причини.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому числі: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинувачених, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглядаючи клопотання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого військового кримінального правопорушення, пов`язаного з застосуванням насильства щодо підлеглого, з застосуванням зброї, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років.

В рамках даного кримінального провадження, згідно визначеного порядку дослідження доказів, вже допитано потерпілого та свідків сторони обвинувачення, досліджено матеріали кримінального провадження та допитано обвинуваченого, який вину в межах пред`явленого обвинувачення не визнав. Відповідно, суд приходить до висновку, що ризик можливого впливу на потерпілого та свідків сторони обвинувачення, з плином часу та з урахуванням стадії судового провадження, припинив своє існування.

Однак, враховуючи обставини справи, характер та тяжкість інкримінованого правопорушення, що згідно версії обвинувачення вчинялося з застосуванням зброї, беручи до увагу особу обвинуваченого, який на час інкримінованого правопорушення вже був військовослужбовцем, офіцером, суд приходить до висновку, що під впливом тяжкості покарання, що може загрожувати ОСОБА_4 у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення, він може вдатися до переховування від суду з метою уникнення відповідальності.

На переконання суду зберігається та не зменшився ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, з метою переховування та уникнення відповідальності. Так, обвинувачений, з урахуванням його особи, будучи військовослужбовцем, перебуваючи в складі бойових частин, які при виконанні бойових завдань змінюють своє місцезнаходження, маючи доступ до зброї, усвідомлюючи тяжкість висунутого відносно нього обвинувачення, з метою уникнення відповідальності, може вдатися до переховування, чим може допустити інші військові правопорушення, або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню.

Ризик можливого переховування від суду, на переконання суду, є реальним та таким, що не зменшився, тим більше враховуючу існуючу в країні обстановку, наявність тимчасово непідконтрольних територій та триваючу збройну агресію росії проти України, а також з урахуванням даних характеризуючих обвинуваченого за місцем несення служби (а.п. 157 т.1).

Доводи сторони захисту про бажання обвинуваченого продовжувати проходження військової служби, наявність звернень певних військових частин до прокурора з питанням зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з ув`язненням та призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі (а.с. 20 т.2), як і доводи сторони захисту про нестачу осіб офіцерського складу у війську, суд приймає до уваги. Однак, суд звертає увагу на те, що прокурор звернувся до суду саме з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , що свідчить про відсутність позитивного результату звернень військової частини до органів прокуратури в тому числі в порядку ст. 616 КПК України, станом на дату розгляду клопотання судом.

Більш того, при вирішенні вказаного клопотання, першочерговими завданнями суду є виконання завдань кримінального провадження, що визначені ст. 2 КПК України.

Доводи сторони захисту про необхідність врахування при розгляді даного клопотання позиції потерпілого, висловленої в попередніх засіданнях, суд приймає до уваги та звертає увагу на те, що потерпілий наполягав на застосуванні до обвинуваченого реального покарання визначеного санкцією даної статті, у разі доведення його винуватості.

Надану суду «службова характеристика» ОСОБА_4 за час його перебування на гауптвахті (а.с. 21 т.2), суд приймає до уваги, але враховує те, що вона характеризує ОСОБА_4 як особу, яка дотримується умов тримання під вартою на гауптвахті, тобто саме відповідний запобіжний захід забезпечує належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 . Характеристика ОСОБА_4 за час несення військової служби вказує на те, що він нездатний критично оцінювати свою службову діяльність, має завищену самооцінку офіцера та вирішення особистих питань міг ставити вище виконання службових завдань (а.п. 157 т.1).

На даній стадії судового провадження, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, оцінці судом підлягають характер, тяжкість та наслідки інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, вони підвищуються враховуючи існуючи ситуацію в країні, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Більш м`які запобіжні заходи, на переконання суду, не здатні в повній мірі запобігти вищевказаним ризикам. Тому суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Доводи сторони захисту про бажання обвинуваченого продовжити проходження військової служби, враховуючи обставини інкримінованого правопорушення та його тяжкість, дані щодо особи обвинуваченого, не спростовують та не зменшують існуючих ризиків визначених ч.1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з чим, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, задоволенню не підлягає.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Приймаючи до уваги зазначене, враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що пов`язане з застосуванням військовослужбовцем насильства щодо підлеглого, вчиненого із застосуванням зброї, суд приходить до висновку про неможливість запобігти ризикам визначеним ч.1 ст. 177 КПК України, у разі звільнення обвинуваченого під заставу, а тому суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту ОСОБА_4 , щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, визначення застави в мінімальному розмірі як альтернативного запобіжного заходу залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, тобто до 02 січня 2025 року, включно.

Копію ухвали негайно направити до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 16:30 год 05.11.2024.

Суддя ОСОБА_1