печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна

В С Т А Н О В И В :

13.06.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № № 0000035 від 17.04.2024.

Слідчий або прокурор у судове засідання не з`явились, слідчий направив заяву про розгляд клопотання без його участі та задоволення клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне, другим відділом Управлінням з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 17.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Наказом керівника Київської міської прокуратури № 388 к від 09.03.2021 ОСОБА_5 з 15.03.2021 призначено на посаду прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва.

Перебуваючи на зазначеній посаді, ОСОБА_5 , відповідно до ст. 36 КПК України, ст.ст. 2, 5, 22, 23, 25 та 26 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», здійснює функції прокуратури України, будучи наділеним правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, приймати рішення, обов`язкові до виконання фізичними та юридичними особами, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою правоохоронного органу (органу прокуратури).

09.08.2023, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаний про введений з 05:30 год. 24.02.2022 на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 воєнний стан, який триває дотепер, вирішив заволодіти, шляхом зловживання своїм службовим становищем, ввіреними йому грошовими коштами в особливо великих розмірах в сумах 101 250 євро та 190 500 гривень, що є речовими доказами та до яких він мав безпосередній доступ.

Предметом злочинних посягань ОСОБА_5 обрав грошові кошти, які є речовими доказами у інших кримінальних провадженнях та зберігались у нього особисто.

У якості способу заволодіння коштами ОСОБА_5 визначив зловживання своїм службовим становищем та повноваженнями прокурора у кримінальному провадженні, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, визначеними ст. 36 КПК України та ст. 25 Закону України «Про прокуратуру».

У період часу з 09.08.2023 по 17.04.2024, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 розробив план скоєння злочину та безпосередній механізм заволодіння шляхом зловживання своїм службовим становищем чужим майном - грошовими коштами, що є речовими доказами у кримінальному провадженні, який передбачав:

- не передавати речові докази, а саме грошові кошти у готівковій формі на зберігання уповноваженому банку, або до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в порушення вимог ст. 100 КПК України, п. 21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012;

- заволодіти грошовими коштами, зловживаючи своїм службовим становищем обернувши їх на свою користь та розпорядитися ними на власний розсуд.

ОСОБА_5 , будучи службовою особою, обіймаючи посаду прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном у відповідності до раніше розробленого ним протиправного плану злочинної діяльності на заволодіння всією сумою ввірених йому грошових коштів, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, в умовах воєнного стану, зловживаючи своїм службовим становищем, перебуваючи в період з 09.08.2023 по 17.04.2024, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у своєму службовому кабінеті № 402, за адресою: АДРЕСА_1 , заволодів грошовими коштами в розмірі 101 250 євро (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним Банком України на 09.08.2023 - 4 051 356, 75 грн.) та 190 500 гривень, а всього на загальну суму - 4 241 856, 75 грн., які обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, у зв`язку із заволодінням у період з 09.08.2023 по 23.05.2024, більш точно встановити не представилось можливим, вчиненим шляхом зловживання своїм службовим становищем, грошовими коштами в розмірі 101 250 євро (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним Банком України на 09.08.2023 - 4 051 356, 75 грн.) та 190 500 гривень, а всього на загальну суму - 4 241856, 75 грн., які є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000048 від 19.05.2021, що перебували у віданні ОСОБА_5 та зберігалися в нього особисто, чим спричинено матеріальну шкоду (збитки) потерпілому ОСОБА_6 на суму 101 250 євро (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним Банком України на 09.08.2023 - 4 051356, 75 грн.) та 190 500 гривень, а всього на загальну суму - 4 241 856, 75 грн, що більше ніж в шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме - у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану та в особливо великих розмірах.

12.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

12.06.2024 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення, у зв`язку із врятування речей, що мають значення для досудового розслідування, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді, старшим слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , проведено невідкладний обшук, за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою, АДРЕСА_2 .

За результатами обшуку виявлено та вилучено:

- Мобільний телефон Iphone 11 Black, 128 GB, чорного кольору,

imei: НОМЕР_1 , який знаходиться у не працюючому стані, поміщений до білої картонної коробки;

- Мобільний телефон TECNO T301, чорного кольору, в якому знаходиться сім-карта мобільного оператора «Водафон» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 .

Постановою слідчого від 12.06.2024 вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У даному випадку, застосування арешту майна полягає у забороні для осіб, у володінні яких воно знаходиться, віджувати, користуватись та видозмінювати майно.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, підставою - збереження речового доказу.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, що арешт може бути накладено у встановленому Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, зокрема, кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи викладене, у зв`язку з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, або ненастання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на майно, що на праві приватної власності належать підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яке вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме:

- Мобільний телефон Iphone 11 Black, 128 GB, чорного кольору,

imei: НОМЕР_1 , який знаходиться у не працюючому стані, поміщений до білої картонної коробки;

- Мобільний телефон TECNO T301, чорного кольору, в якому знаходиться сім-карта мобільного оператора «Водафон» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1