ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/456/24 Справа № 691/251/24 Категорія: ч. 1 ст. 296 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 14 березня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Попасна, Луганської області, громадянина України, раніше судимого 31.10.2023 Городищенським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено:

- за ч.1 ст.296 КК до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 грн. із застосуванням ч.1 ст.71 КК, щодо остаточної міри покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК, покарання у виді штрафу вирішено виконувати самостійно

ВСТАНОВИЛА

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 16.02.2024 приблизно о 19.10 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Я. Мудрого в м. Городище Черкаської області, проходячи повз магазину "Квіточка", за адресою АДРЕСА_1 , де біля вказаного магазину був розташований автомобіль ВАЗ 217030, д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_10 ), маючи протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці, підняв із землі металеву підставку для велосипедів, що знаходилася біля магазину "Квіточка", якою умисно зі значною силою наніс один удар по лобовому склі вищевказаного автомобіля, внаслідок чого умисно пошкодив його, нанісши механічні пошкодження у вигляді тріщин лобового скла, вартість якого становить 2496 грн.

Затим, продовжуючи свої протиправні дії та рухаючись по вулиці Я. Мудрого в м. Городище Черкаської області, близько 19.20 год. 16.02.2024, дійшовши до території домоволодіння АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці, діючи з хуліганських спонукань, висловлюючись при цьому в адресу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 нецензурними словами, незважаючи на зроблені ними зауваження стосовно припинення протиправних дій, де біля вказаного домоволодіння був розташований автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_11 ), маючи протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, умисно зі значною силою наніс декілька ударів кулаком руки по лобовому склі вищевказаного автомобіля, нанісши механічні пошкодження у вигляді тріщин лобового скла, вартість якого становить 2840 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказаний вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.296 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки. Відповідно до ст.72 КК покарання у виді 2 років обмеження волі перевести у 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.71 КК за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Городищеського районного суду Черкаської області від 31.10.2023 та остаточно призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту із зали суду негайно. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту взяття його під варту. У решті вирок суду залишити без змін.

Не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, прокурор вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції не врахував в достатній мірі вимоги ст.ст. 50, 65, 71, 78 КК та Постанови Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».

Стверджує, що постановляючи вищевказаний вирок, суд призначивши ОСОБА_7 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК у виді штрафу та вказавши про окреме виконання вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 31.10.2023, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317, 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 1 рік, не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, а саме ст. 71 КК.

Окрім того, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, суд належним чином не врахував особу обвинуваченого, який вчинив нове умисне кримінальне правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком, за місцем проживання характеризується негативно, не навчається, при цьому не працює, що унеможливлює сплату ним призначеного штрафу. Враховуючи вказане, вважає, що висновок суду щодо можливості виправлення без призначення реального покарання є неприпустимим.

У судове засідання потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , явка яких не є обов`язковою, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилися, що відповідно до ч.4 ст.405 КПК не перешкоджає проведенню розгляду.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- обвинувачений та його захисник, які частково підтримали вимоги апеляційної скарги, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просили скасувати вирок та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не дотримано цих вимог закону.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі не оспорюється законність вироку щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого.

Колегія суддів вважає правильними встановлені фактичні обставини судом першої інстанції, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

За таких обставин суд першої інстанції правильно визнав винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту, висловлені під час апеляційного перегляду, щодо наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, зокрема не дотримання судом положень ч. 3 ст. 349 КПК.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом під час розгляду справи належним чином враховано позицію самого обвинувачуваного ОСОБА_7 , який в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.296 КК визнав в повному обсязі, розкаявся, просив його суворо не карати, не висловлював жодних заперечень щодо встановлених обставин та погодився на проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч.3 ст.349 КПК. Водночас судом роз`яснено сторонам кримінального провадження вимоги та наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК.

Апеляційний суд враховує, що така версія сторони захисту з`явилась лише під час апеляційного перегляду вироку. Окрім того, вказаний вирок був оскаржений лише стороною обвинувачення.

Апеляційним судом не встановлено в цьому кримінальному провадженні істотних порушень, що відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В той же час, доводи прокурора щодо м`якості призначеного покарання колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71, 72 КК.

Згідно з ч.1 ст.71 КК якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Вказане узгоджується правовим висновком Верховного Суду від 25.06.2018 (справа №511/37/16-к, провадження №51-830км18).

Частина 4 статті 71 КК України визначає, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

У разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку ст. 75 КК, та призначення покарання, яке згідно з ч.3 ст.72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи вказане, суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання. Вказане узгоджується практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.05.2019 (справа № 266/3940/16-к), постанові від 01.06.2020 (справа № 766/39/17).

З відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , випливає, що той раніше судимий вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 31.10.2023 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, 70 КК до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

В межах кримінального провадження, яке переглядається судом апеляційної інстанції, встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК - 16.02.2024, цебто в період іспитового строку за попереднім вироком.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не врахував положень ст.ст.71, 72 КК та не призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

Згідно змісту ст.ст. 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, суд не навів у вироку належного мотивування щодо достатності застосування до обвинуваченого мінімального покарання у виді штрафу за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість. Суд не врахував належним чином особу обвинуваченого, який вчинив нове умисне кримінальне правопорушення в період іспитового строку; за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, що вказує про недоцільність призначення покарання у виді штрафу. Окрім того, примирення з потерпілими, на яке вказує суд у вироку, саме по собі не може бути вирішальним щодо виду та розміру покарання.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 65 КК України, апеляційний суд при призначенні покарання обвинуваченому враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, конкретні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК - вчинення злочину в період іспитового строку за попереднім вироком, дані про особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо,не працевлаштований, сталого джерела доходів, міцних соціальних зв`язків не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілим; обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Наведені дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дають колегії суддів підстави для призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.296 КК в межах цієї санкції, проте не в мінімальній межі - у виді обмеження волі та остаточно визначити покарання на підставі ч.1 ст.71 КК, цебто до покарання, призначеного за новим вироком, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Зазначене покарання колегія суддів вважає справедливим, таким, що відповідатиме тяжкості вчинених правопорушень, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

У цьому випадку строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту його затримання.

Вирок суду першої інстанції щодо вирішення питань процесуальних витрат та речових доказів не оскаржується.

Керуючись п.3 ч.1 ст.407, ч.2 ст. 409, ст.ст. 413, 414, 420 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 14 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 , скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст. 296 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки, що відповідно до ст.72 КК відповідає 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Городищеського районного суду Черкаської області від 31.10.2023 та остаточно призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4