Провадження № 1-кп/303/915/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження № 0000020 від 06.04.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Мукачево Закарпатської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, перебуваючий у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, -

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Згідно із положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.

24.02.2022 ОСОБА_4 призначено до військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця помічника гранатометника 2 гірсько штурмового відділення 1 гірсько штурмового взводу 2 гірсько штурмової роти 1 гірсько штурмового батальйону, у порушення вимог ст..ст.17, 65 Конституції України, ст..17 Закону України « Про оборону України», ч.1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст..11,16, 129, 130 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст..4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, через особисту недисциплінованість, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, 29.12.2022 не з`явився вчасно з відпустки, без поважних причин, до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та був відсутній на військовій службі без поважних причин по 09.05.2023 року до моменту самостійного прибуття до органу досудового розслідування в АДРЕСА_3 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем ( крім строкової служби), вчинені в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті визнав повністю. Пояснив, що дійсно ухилився від військової служби, так як переживав за життя та здоров`я своїх рідних, оскільки мати в нього померла від тяжкої хвороби, а бра, також військовослужбовець пропав безвісті внаслідок бойових дій в АДРЕСА_4 . Оскільки його не відпускали у відпустку, він самовільно покинув військову частину. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, сторона обвинувачення не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки дані обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження та приймає рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вимоги якої роз`яснені сторонам кримінального провадження про те, що вони будуть позбавлені оскаржувати фактичні дані, які не досліджувалися в судовому засіданні.

Суд, прийнявши до уваги добровільні пояснення обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч.5 ст.407КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) за ознаками умисних дій, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем ( крім строкової служби).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем служби характеризується не задовільно, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того суд враховує інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , наданий Мукачівським районним відділом № 1 Філії державної установи « Центр пробації» в Закарпатській області, відповідно до висновків якого, оскільки ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачується вперше, а також беручи до уваги його соціально психологічну характеристику, виконання покарання без ізоляції від суспільства можливе за умови здійснення нагляду та застосування профілактичних та соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню ним повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на нього обов`язку відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації та повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Враховуючи всі дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України, поклавши обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання строком на 3 роки та на підставі ст.76 КК України покласти на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1