ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2929/24 Справа № 203/3502/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року у кримінальному провадженні №0000053 від 10 лютого 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Найдьонівка Красногвардійського району АР Крим, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 01 листопада 2022 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 5 ст. 407 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 з місцям дислокації в АДРЕСА_2 на 60 днів, до 07 жовтня 2024 року включно без визначення застави.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду існує, оскільки ОСОБА_7 , враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованому злочині та у зв`язку з тим, що кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії, тому, враховуючи стадію судового розгляду, серйозність пред`явленого обвинувачення, існує висока вірогідність, що перебуваючи на волі обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності. При цьому судом враховано, що обвинувачений тривалий час не з`являвся до суду, ігнорував судові виклики, не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження щодо нього, що свідчить про намір уникнути правосуддя.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК, суд вважає його недоведеним, оскільки інкримінований ОСОБА_7 злочин був вчинений до його засудження за ч. 5 ст. 407 КК. Інших судимостей ОСОБА_7 не має, на даний момент хоча й не звільнений зі служби в ЗСУ, однак військові обов`язки не виконує, що виключає ризик вчинення аналогічних злочинів.

Не знайшов свого підтвердження й ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки фактично прокурором його наявність обґрунтовано наявністю ризику незаконного впливу на свідків.

З урахування попередньої поведінки обвинуваченого, віку та стану здоров`я обвинуваченого, встановлених фактів зміни місця проживання, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора без визначення розміру застави, з огляду на вимоги ч. 8 ст. 176 та ч. 4 ст. 183 КПК.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити міру запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який у виді домашнього арешту в нічний час за місцем його реєстрації.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації на території Шепетівського району Хмельницької області, одружений, на утриманні має чотирьох дітей та є багатодітним батьком, нагороджений медаллю Захиснику Вітчизни та відзнакою Президента України За участь в антитерористичній операції. Відповідно до інформації Шепетівського районного сектора пробації повноцінно з`являвся кожного місяця до органу пробації на виконання вироку Садгірського районного суду міста Чернівці. Обвинувачений повідомив суду, що виїжджав на нетривалий період часу на заробітки у зв`язку з необхідністю матеріального забезпечення сім`ї, про необхідність явки до суду йому нічого не було відомо, попередній прокурор йому повідомляв, що у разі необхідності з`явитися він буде повідомлений по телефону. Захист звертав увагу суду на ту обставину, що саме у зв`язку з обмеженням у праві на захист ОСОБА_7 не розумів процедури, що без участі захисту спричинило до тривалого розгляду справи. Перекладання відповідальності за тривалий розгляд справи лише на обвинуваченого є неприйнятним і таким, що не відповідає процесуальним нормам та фактичним обставинам.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник підтримав в режимі відеоконференції апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Інші учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За вимогами ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними.

З матеріалів справи слідує, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська є обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК.

30 червня 2023 року було призначено підготовче судове засідання в даному кримінальному провадженні, однак обвинувачений тривалий час не з`являвся. Матеріалами справи підтверджено, що обвинувачений про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать корінці повісток про виклик до суду на 07.11.2023, 01.04.2024 з підписами про їх отримання обвинуваченим.

На виконання ухвали суду про привід обвинуваченого від 01.04.2024 року отримано рапорт, відповідно до якого здійснити привід ОСОБА_7 в судове засідання до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська виявилося неможливим, протягом тривалого часу обвинувачений відсутній за місцем свого проживання, оскільки поїхав на тимчасові заробітки в Дніпропетровську область, що підтвердили сусіди за місцем реєстрації та фактичного проживання обвинуваченого.

02 травня 2024 року прокурором подано клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК та відсутності можливості запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи тяжкість покарання інкримінованого кримінального правопорушення, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, суспільну небезпеку протиправного діяння обвинуваченого, його ухилення від явки до суду, оскільки за майже 10 місяців судові засідання не відбулися з причин численних його неявок.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року обвинувачений був оголошений у розшук та надано дозвіл на його затримання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

07 серпня 2024 року ОСОБА_7 був затриманий на підставі вищевказаної ухвали суду першої інстанції та 08 серпня 2024 року оскарженою ухвалою задоволено клопотання прокурора та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 194, 315 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких застосування тримання під вартою є можливим.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового провадження і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, для запобігання яким необхідно застосувати щодо обвинуваченого тримання під вартою.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченої, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої, у тому числі наявність у неї родини й утриманців, наявність у обвинуваченої постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, вирішуючи клопотання про застосування до обвинуваченого під вартою, судом враховано, що ОСОБА_7 інкриміновано вчинення злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у разі доведення його винуватості у виді позбавлення волі від трьох до семи років.

При цьому суд обґрунтовано врахував, що обвинувачений протягом тривалого часу не з`являвся до суду на виклики, внаслідок чого ухвалою суду був оголошений в розшук та надано дозвіл на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене, ризик переховування ОСОБА_7 від суду є реальним та доведеним, а доводи сторони захисту, що обвинувачений виїжджав на нетривалий період часу на заробітки у зв`язку з необхідністю матеріального забезпечення сім`ї не спростовують його наявність, оскільки обвинувачений достеменно знав про обов`язок з`явитися на виклики до суду для участі в розгляді кримінального провадження стосовно нього, проте не з`являвся. Більш того обвинувачений не повідомляв суд про неможливість з`явитися в судове засідання та причини своєї неявки, що стало наслідком вжиття заходів стороною обвинувачення щодо його розшуку та встановлення місця його перебування. У зв`язку з чим суд дійшов обґрунтованого висновку про реальне існування ризику можливого переховування від суду та для запобігання якого застосування запобіжного заходу є необхідним.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб.

Обґрунтовано суд визнав доведеним і ризик впливу на свідків з огляду, що кримінальне провадження перебуває лише на стадії підготовчого судового засідання і судовий розгляд ще не відбувся. При цьому, апеляційний суд зважає, що ризик можливого впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Вищевикладені обставини, враховані апеляційним судом в контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК та ймовірності їх настання, за умови застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, доказів в підтвердження існування цих ризиків прокурором не надано.

Суд апеляційної інстанції зважає також на доводи сторони захисту про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, те, що останній одружений та має неповнолітніх дітей, нагороджений медаллю Захиснику Вітчизни та відзнакою Президента України За участь в антитерористичній операції. Однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та не спростовують правильності висновків суду про те, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, дані про особу обвинуваченого, його попередню поведінку, направлену на ухилення від явки до суду за викликами, встановлені факти зміни місця проживання. При цьому суд дослідив належним чином матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення питання в порядку ст. 315 КПК, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись статтями 183, 315, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4