Справа № 303/5272/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/103/24 за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2024 року про залишення без задоволення заяви захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2022 року в кримінальному провадженні №0000334 від 09.04.2021 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2024 року заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2022 року в кримінальному провадженні №0000334 від 09.04.2021 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - залишено без задоволення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2022 року в кримінальному провадженні №0000334 від 09.04.2021 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Заява обґрунтована тим, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 01.09.2022, залишеного без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.02.2023 та постановою Касаційного кримінального суду від 12.10.2023, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 9 (дев"яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна. У своїй заяві захисник зазначав, що в ході проведення ним 24.10.2023 опитування потерпілого ОСОБА_8 встановленого, що в останнього немає документального підтвердження суми викрадених у нього коштів і такі не витребовувались органом досудового розслідування, у зв`язку з чим сума завданої кримінальним правопорушенням шкоди у великому розмірі не встановлена належними доказами. Окрім цього, потерпілий ОСОБА_9 не мав договірних правовідносин з ПП " ОСОБА_8 " та не був матеріально відповідальним за майно потерпілого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим ОСОБА_9 не може бути об`єктом посягання за складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України; потерпілий ОСОБА_9 в той же день після вчинення відносно нього кримінального правопорушення брав участь у слідчих діях та на наступний день повернувся до роботи, що свідчить про відсутність у останнього короткочасного розладу здоров`я, наявність якого є необхідною ознакою для кваліфікації вчиненого правопорушення як нападу, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Вказані обставини призвели до помилкової кваліфікації дій засудженого за ч. 4 ст. 187 КК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що обставини, на які посилається захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 не є нововиявленими в розумінні норм ч. 2 ст. 459 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 зазначає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з істотними порушеннями норм кримінального процесуального законодавства. Просить суд, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а матеріали за заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами направити до Ужгородського міськрайонного суду на новий розгляд. Сторона захисту на обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті самі обставини, що були зазначені в його заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2022 року. Зазначає, що із показів потерпілого ОСОБА_9 вбачається що насильство щодо нього не було небезпечним для життя і здоров`я. Вважає, що сума завданої шкоди у великому розмірі не встановлена належними доказами, та спростовується опитуванням потерпілого ОСОБА_8 . Зазначає, що вказані обставини не були відомі та не моли бути відомі суду та обвинуваченому і могли вплинути на судове рішення.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від захисника ОСОБА_7 надійшла письмова заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутності та відсутності засудженогоОСОБА_6 , тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, частиною 1 ст. 459 КПК передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК України передбачено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Із змісту зазначеної норми слідує, що нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Крім того, Верховний Суд у ряді справ № 754/4860/14-к, № 423/1623/15-к, № 583/2535/17 висловив своє бачення щодо нововиявлених обставин, а саме це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.

Тобто необхідна наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Такі обставини повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ (зокрема, у справі «Желтяков проти України»), який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Таким чином, нововиявлені обставини, це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності, чого в даному випадку встановлено не було.

Перевіряючи обґрунтованість поданої заяви стороною захисту, судом першої інстанції було встановлено, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, були досліджені та враховані докази, які спростовують обставини, вказані захисником засудженого ОСОБА_7 у своїй заяві як нововиявлені, зокрема: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.04.2021, в якій потерпілий ОСОБА_8 вказав про викрадення в нього коштів на суму 300 тис. грн.; висновок експерта №109/2021, за результатами якого у потерпілого ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран на лівій скроневій ділянці голови та правої підорбітальної ділянки, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді синців у обох орбітальних ділянках, на лівій щоці та на нижній третині лівого передпліччя, забійної рани тім`яної ділянки голови, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того було встановлено, що Касаційним кримінальним судом була розглянута касаційна скарга захисника ОСОБА_7 , в якій останній також посилався на обставини викладені в заяві про перегляд вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами. Постановою Касаційного кримінального суду від 12.10.2023 вказаний вирок було залишено без змін та зазначено, що судом беззаперечно встановлено, що мав місце не грабіж, як про те безпідставно вказують засуджений та захисник у своїх касаційних скаргах, а розбій, що супроводжувався насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , так як останньому в результаті нападу спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тому висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 187 КК України є вірним.

При цьому, суд першої інстанції вказав, що зазначені в заяві захисника засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку суду обставини ані самі по собі, ані в сукупності з іншими обставинами, раніше встановленими судом, не доводять неправильність вироку Мукачівського міськрайонного суду від 01.09.2022, не впливають на остаточний висновок суду, направлені на нове дослідження та оцінку доказів, які вже досліджувались та оцінені судом, що є неприпустимим; всі докази та обставини, на які посилається захисник засудженого, були наявні та відомі під час розгляду кримінального провадження по суті та не є нововиявленими, а заява захисника засудженого ОСОБА_7 направлена виключно на переоцінку доказів по кримінальному провадженню, з чим і погоджується апеляційний суд.

Тобто суд першої інстанції в ході перевірки обставин, на які посилався у своїй заяві захисник засуженого, належним чином дотримався вимог статей 459, 466, 467 КПК України, ретельно перевірив усі доводи заяви, та не визнав їх нововиявленими в розумінні ст.459 КПК України, належним чином мотивувавши свої висновки.

Що стосується доводів захисника про те, що із показів потерпілого ОСОБА_9 вбачається що насильство щодо нього не було небезпечним для життя і здоров`я, що сума завданої шкоди у великому розмірі не встановлена належними доказами, та спростовується опитуванням потерпілого ОСОБА_8 , то їх колегія суддів визнати істотними та такими, що тягнуть скасування рішення суду першої інстанції не може, оскільки обставини, які вказані захисником як на підстави перегляду не є нововиявленими; факти, на які вказує захисник засудженого ОСОБА_7 , були предметом розгляду суду і не можуть вважатись нововиявленими.

Поряд з цим, з постанови Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року також вбачається, що під час касаційного розгляду касаційної скарги адвоката ОСОБА_7 . Касаційним кримінальним судом встановлено, що сума збитку в розмірі 303661,87 грн. чітко визначена потерпілим ОСОБА_8 , позиція якого з моменту подання заяви про злочин була послідовна, з обґрунтуванням погодження грошей, які він залишив в картонній коробці, в орендованому ним складському приміщенні, на добу, для оплати товару. Крім того встановлено, що факт розпорядження засудженим ОСОБА_6 викраденими грошима, частину з яких останній витратив на власні потреби, частину позичив своїй подрузі ОСОБА_10 ,, а решту коштів було знайдено працівниками поліції та вилучено у засудженого під час затримання його в готелі.

Тобто, зі змісту ухвали Львівського апеляційного суду від 09.02.2023 та постанови Касаційного кримінального суду від 12.10.2023, вбачається, що суди апеляційної та касаційної інстанції надали належну оцінку доводам захисника-адвоката ОСОБА_7 із вказаних питань.

Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць.

Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

При цьому, обставини, на які покликалась сторона захисту, у розумінні ст. 459 КПК, не можна розцінювати як нововиявлені, які б могли свідчити про неправильність постановленого вироку та бути достатньою для перегляду остаточного судового рішення, що відповідає прецедентній практиці ЄСПЛ.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог захисника ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2024 року про залишення без задоволення заяви захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту ї проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді