справа № 462/6534/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше

не судженого,-

у вчиненні злочину передбаченого ст. 336 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з прийняттям Указу Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03 березня 2022 року, із подальшими змінами та доповненнями, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, 13 квітня 2024 року, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про явку до збірного пункту 15 квітня 2024 року для подальшої відправки до військової частини для проходження служби за мобілізацією та наслідки неявки на таку, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №81/1163 від 13 квітня 2024 року визнаний придатним до військової служби та згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призваний на військову службу під час мобілізації, про що був повідомлений про необхідність з`явитися о 11:00 год. 15 квітня 2024 року до збірного пункту, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , для подальшої відправки до військової частини для проходження служби за мобілізацією.

Водночас, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, із подальшими змінами та доповненнями, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, не маючи передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки або підстав для непридатності для несення служби, 15 квітня 2024 року, більш точний час не встановлений, перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на облік до визначеної для проходження служби за мобілізацією військової частини № НОМЕР_1 Збройних Сил України не став, до військової служби та покладених на нього обов`язків не приступив, тим самим без поважних причин ухилився від проходження військової служби, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , повністю підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, свою винність у вчинені злочину визнав повністю. Додатково пояснив, що дійсно, пройшов ВЛК та відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний придатним до військової служби та призваний на військову службу під час мобілізації, про що був повідомлений. 15 квітня 2024 року зобов`язаний був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для подальшої відправки до військової частини для проходження служби за мобілізацією, однак не з`явився через перебування на амбулаторному лікуванні. Про таке перебування на лікуванні він не повідомляв працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 . На облік до визначеної для проходження служби за мобілізацією військової частини № НОМЕР_1 ЗСУ не став, до військової служби та покладених на нього обов`язків не приступив. Щиро розкаявся, просив суд взяти до уваги наявність в нього на утриманні малолітньої дитини.

Крім того, на підставі статті 52 КПК України, зазначив, що оскільки в даному випадку участь захисника не є обов`язкова, ОСОБА_4 , не бажає скористатися правовою допомогою адвоката, та таке його бажання не залежить від його матеріального становища, а тому, здійснювати власний захист буде самостійно.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, неодноразово роз`яснивши обвинуваченому його право на захисника, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_4 , та матеріалів досудового слідства, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорюється, суд вважає повністю доведеним винність обвинуваченого та факт скоєння злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України хоч і відноситься до нетяжких злочинів, проте скоєний у сфері недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, обставини його вчинення,- в умовах воєнного стану в Україні та здійснення відсічі збройної агресії рф проти України.

Крім того, при призначенні покарання судом враховується також особу обвинуваченого конституційним обов`язком якого є захист Батьківщини, є молодого віку, раніше не суджений, позитивно характеризується за місцем праці, має на утриманні малолітню дитину, повністю визнав винність у вчиненні злочину, щиро розкаявся.

Проте, суд зауважує, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 , малолітньої дитини, позитивної характеристики з місця праці та щире його каяття жодним чином не зменшують суспільної небезпеки вчиненого ним злочину.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , за ст. 336 КК України, слід обрати в межах санкції ст. 336 КК України, за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , яке є неможливим без ізоляції від суспільства, а також з метою попередження нових злочинів та на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім того, суд не вважає за можливе застовування ст. 75 КК Укрїани, оскільки з урахуванням збройної агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений військовозобов`язаним ОСОБА_4 , умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення його від відбуванням демотивує інших осіб які підлягають мобілізації, створить в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації, знижує рівень військової дисципліни і боєздатності Збройних сил України та інших військових формувань України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , слід рахувати з часу фактичного звернення вироку до виконання.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого статтею 336 КК України та обрати йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1