Справа № 519/1268/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 м. Південне

Южний міський суд Одеської області у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , на стадії судового розгляду кримінального провадження розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадженні № 0000417 від 20.08.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 (уродженка м. Південне, громадянка України, з середньою освітою, незаміжня, офіційно непрацевлаштована, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима, а саме 30.03.2023 Южним міським судом Одеської області засуджена за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки)

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового розгляду кримінального провадження, -

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

2.На підставі Указів Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 16.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 14.02.2024 №49/2024, від 10.05.2024 №271/2024, які затверджені Законами України, які набрали чинності, строк дії воєнного стану в Україні безперервно продовжувався і продовжував діяти станом на 28.07.2024.

3.Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , 28.07.2024 близько 21:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, прийшла до квартири свого знайомого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , де у останньої виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, яке належить ОСОБА_6 .

4.Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, близько 21:00 год. 28.07.2024, ОСОБА_3 , прийшла до квартири свого знайомого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, зайшла до спальної кімнати, достовірно знаючи про дію в Україні військового стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, в присутності ОСОБА_6 , забрала зі стільця мобільний телефон марки «IPhone XR», вартістю 7700 гривень 00 копійок.

5.Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 7700 гривень 00 копійок.

6.Тим самим, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

7.Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнала повністю.

8.Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що дійсно близько 21:00 год. 28.07.2024, прийшла до квартири свого знайомого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, зайшла до спальної кімнати в присутності ОСОБА_6 , забрала зі стільця свій мобільний телефон та мобільний телефон марки «IPhone XR», що належав ОСОБА_6 . Потім відштовхнула його плечем та вийшла з його квартири.

9.Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.186 КК України, яке виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.

10.За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності її позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої ОСОБА_3 та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

11.Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої - щире каяття.

12.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої - рецидив.

Мотиви призначення покарання.

13.Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

14.Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

15.При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

16.Судом також встановлено, що ОСОБА_3 засуджена вироком Южного міського суду Одеської області від 30.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

17.Відповідно до ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

18.Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

19.Враховуючи, що обвинувачена вчинила злочин до повного відбуття покарання за вироком Южного міського суду Одеської області від 30.03.2023 в період іспитового строку, суд призначає їй покарання за сукупністю вироків за ст.ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком.

20.Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

21.Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

22.При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

23.Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

24.До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

25.З огляду наявність судимостей підстав для застосування до обвинуваченої при призначенні покарання ст.69, 75КК України судом не встановлено.

26.Враховуючи на щире каяння обвинуваченої, позитивну характеристику з місця проживання, те, що під наглядом лікаря - нарколога не перебуває, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України в мінімальному розмірі.

27.На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченої, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливо тільки в умовах ізоляції її від суспільства. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

28.Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинуваченій запобіжний захід не обирався, суд вважає за можливе жодний запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

29.Цивільний позов не заявлявся.

30.Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

31.Судові витрати підлягають стягненню з винної особи в доход держави.

32.Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 615 ч. 15 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

33.Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

34.Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України частково приєднати покарання, не відбуте за вироком Южного міського суду Одеської області від 30.03.2023 у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді7 (семи) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

35.Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання цим вироком законної сили не обирати.

36.Речовий доказ мобільний телефон марки «IPhone XR», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити у його володінні.

37.Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung» модель SM-J700HDS, який знаходиться на зберіганні у обвинуваченої ОСОБА_3 , залишити у її володінні.

38.Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи у сумі 320,00 (триста двадцять) гривень 00 коп.

39.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

40.Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

41.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Южного міського суду

Одеської області ОСОБА_1