УХВАЛА

Іменем України

18.11.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання cт дізнавача Житоімирського РУП ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

у провадженні СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001519 від 11.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст.. 309 КК України, з посиланням на те, що 11.11.2024 року о 20 год. 16 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції, під час поверхневої перевірки у гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено речовину, ззовні схожу на наркотичну, а саме зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору та мобільний телефон марки «ТЕХНО» моделі «РОР 5» в корпусі синього кольору, на які слідчий просить накласти арешт з метою збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий та особи, у яких вилучили майно, не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлялися, неявка не є перешкодою для розгляду клопотання. Дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого перебувають матеріали кримінального провадження №0001519 від 11.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст.. 309 КК України, з посиланням на те, що 11.11.2024 року о 20 год. 16 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції, під час поверхневої перевірки у гр.. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено речовину, ззовні схожу на наркотичну, а саме зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору та мобільний телефон марки «ТЕХНО» моделі «РОР 5» в корпусі синього кольору, які постановою ст.. дізнавача від 12.11.2024р. визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Враховуючи вищевстановлені обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення відповідних експертиз, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, встановлених ч.1 ст. 170 КПК України, для часткового задоволення вимог, оскільки постанова дізнавача не містить обґрунтування визнання вилученого мобільного телефона речовим доказом у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 309 КК України.

Керуючись ст.ст. 167,170-173,309 КПК України,

ухвалив:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору та тимчасово позбавити власника та користувачів можливості відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаними речовим доказом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1