УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року

м. Київ

Справа № 638/4214/22

Провадження № 51 - 2790 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року,

встановив:

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 року, залишеним без зміни ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 111 ч. 2, ст. 263 ч. 1, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_4 позбавлено спеціального звання - майор поліції.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вищевказаних судових рішень в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427

КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення

її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами

для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами

при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України засуджений у своїй касаційній скарзі, зазначаючи про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, статей 412, 414

КПК України.

Згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Крім того, касаційна скарга містить посилання на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного розгляду, проте, обґрунтовуючи такі доводи, засуджений лише не погоджується з висновками апеляційного суду та не вказує які саме істотні порушення допустив апеляційний суд з огляду на вимоги ст. 419 КПК України, які конкретно порушення закону, на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційної скарги його захисника суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі

у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.

Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3