Провадження № 1-кп/761/1592/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 120 221 111 400 001 90 від 08.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

у с т а н о в и в :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Рішенням суду від 19.06.2024 до обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 17.08.2024, однак у зв`язку з тим, що завершити судовий розгляд цього кримінального провадження до зазначеної дати не виявляється за можливе, прокурор просив продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу з огляду на актуальність ризиків непроцесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки останній може переховуватися від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_9 , вважаючи клопотання прокурора обґрунтованим, просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 просила залишити клопотання прокурора без розгляду, вважаючи таким, що подане з порушенням передбачених КПК України строків, оскільки клопотання подане до суду менш ніж за 5 днів до дня розгляду такого клопотання, що створило стороні захисту перепони у належній підготовці правової позиції щодо розгляду ініційованого державним обвинувачем клопотання.

Захисник ОСОБА_8 підтримав думку колеги та просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, змінивши ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку своїх захисників.

Суд, заслухавши думки учасників, дослідивши наявні у суду матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У силу положень Глави 28 КПК суд, розглядаючи питання доцільності подальшого тримання особи під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи, а також, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Частиною 1 статті 9 Конституції України, статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України», положеннями Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР визначено, що Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) - є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Також, у силу ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та керуватись у своїй діяльності рішеннями Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У своїй практиці ЄСПЛ, досліджуючи строк, протягом якого особа обмежується у свободі у зв`язку з його триманням під вартою, зазначає, що тримання під вартою особи має відповідати меті п. 1 ст. 5 Конвенції, тобто продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності певного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості.

З наведеного витікає, що рішення суду про тримання особи під вартою має бути обґрунтованим, а саме у силу позиції ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини» має відповідати не лише вимогам внутрішнього національного законодавства, але й бути постановленим з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

У рішенні «Сергій Волосюк проти України» ЄСПЛ визначив, що тривалість попереднього ув`язнення особи у відповідній справі не має перевищувати розумного строку, для визначення якого необхідно дослідити факти на користь та проти існування реального суспільного інтересу, який за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи особи.

У справі «Лабіта проти Італії» ЄСПЛ зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

У зв`язку з цим, Європейський суд у справі «Ладент проти Польщі» звернув увагу, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (с) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольнити вимогу пропорційності.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 19.10.2009 № 26-рп/2009 принцип пропорційності передбачає встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина за умови, що таке обмеження є суспільно необхідним.

З наведеного витікає, що принцип пропорційності, діючи у сфері застосування дії запобіжного заходу, вимагає, щоб застосований до особи захід забезпечував збалансованість приватних інтересів особи та публічних інтересів, тобто за конкретних обставин справи був необхідним важелем забезпечення належної процесуальної поведінки особи та суспільної безпеки.

Отже, суд, розглядаючи питання щодо доцільності подальшого утримання особи під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи, а також, чи виправдовує подальше обмеження прав особи справжній інтерес суспільства.

Таким чином, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки ОСОБА_6 , суд має визначити, зокрема, ймовірність неприбуття обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватими у вчиненні інкримінованих дій.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень.

Відповідно до ст. 178 КПК суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі доведення їх винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, поруч і з іншими факторами є обов`язковою для оцінки судом обставин при вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачається максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, що свідчить про наявність обґрунтованого ризику вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від суду.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому дій, ступінь їх суспільної небезпечності, суд вважає допустимим висновок щодо критичної оцінки моральних якостей обвинуваченого та наявність високої ймовірності вчинення останнім позапроцесуальних дій з метою ухилення від кримінальної відповідальності, створення перешкод судовому розгляду або ж загрози суспільству.

Крім того, приймаючи до уваги, що на теперішній час потерпілі та свідки у судовому провадженні не допитані, не виключено, що обвинувачений з метою уникнення відповідальності можуть вдатись до спроб здійснення незаконного впливу на таких осіб.

З наведеного витікає, що на теперішній час будь-які обставини, які б спростували попередні висновки суду під час обрання та продовження строку тримання під вартою обвинуваченого не встановлені.

За результатами встановлених судом обставин, з урахуванням доводів сторін провадження, суд дійшов висновку про наявність факторів, передбачених ч.1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання доцільним продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК суд вважає за можливе при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 спричинив загибель людей.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 11 жовтня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3