Справа № 487/9032/23
Провадження № 1-кс/487/4037/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання т.в.о. слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000494 від 02.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о. слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000494 від 02.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, що перебуває у приватній власності підозрюваного ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль RENAULTLAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 з забороною на користування, розпорядження та відчуження з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Слідчим управління ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000494 від 02.11.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

16.07.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Чорнобаївка, Білозерського району Херсонської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозруу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, а самеумисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації, підтримки дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора.

У клопотанні слідчий посилається на те, що оскільки санкції ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає конфіскацію майна, є підстави, передбачені ст. 170 ч.2 п.3 КПК України для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні слідчий не була присутньою, надала до суду заяву, в якій просила розглянути клопотання за її відсутності.

Керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання про арешт майна проведено без повідомлення підозрюваного, його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що Слідчим управління ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000494 від 02.11.2022 за ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді інженера 2 категорії технічного центру Херсон ПрАТ «ВФ Україна» (ЄРДПОУ 14333937), діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, підтримав та реалізував дії держави-агресора російської федерації щодо впровадження та функціонування на тимчасово окупованій території Херсонської області мережі зв`язку відповідно до нормативно-правових актів російської федерації, розвитку інфраструктури у сфері надання телекомунікаційних послуг та здійснення контролю за інформаційним простором окупованої території Херсонської області.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15 серпня 2022 року, перебуваючи на території м. Херсон, встановив контакт з невстановленими представниками держави-агресора російської федерації, які перебували на території м. Херсон та з метою завдання шкоди Україні, шляхом здійснення контролю за інформаційним простором окупованої території Херсонської області, маючи вільний доступ до всіх базових станцій ПрАТ «ВФ Україна», що розміщені в м. Херсон та на території Херсонської області, досяг з ними домовленості щодо відключення телекомунікаційних каналів мобільного зв`язку на базових станціях ПрАТ «ВФ Україна», які надходили з материкової частині України та підключення до мережі мобільного оператора російської федерації ООО « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

З цією метою, ОСОБА_4 , реалізуючи усні вказівки невстановлених досудовим розслідуванням представників держави-агресора російської федерації, використовуючи свої знання у побудові та роботі оператора стільникового зв`язку, здійснював відключення, переключення телекомунікаційних каналів, проводив демонтаж телекомунікаційного обладнання базових станцій, яке належало ПрАТ «ВФ Україна», що розміщені в м. Херсон та на території Херсонської області, здійснював його транспортування та передачу невстановленим досудовим розслідуванням представникам ООО «К-ТЕЛЕКОМ», з метою подальшого перепрограмування на роботу в телекомунікаційній мережі ООО «К-ТЕЛЕКОМ», що діє в інтересах держави-агресора російської федерації. Після отримання перепрограмованого обладнання ОСОБА_4 встановлював його на базові станції, які належать ПрАТ «ВФ Україна» і розміщені в м. Херсон та на території Херсонської області, чим здійснював підключення телекомунікаційних каналів мобільного зв`язку держави-агресора, тим самим підтримав та реалізував дії держави-агресора російської федерації та її окупаційної влади щодо інтеграції окупованих територій в телекомунікаційне поле держави-агресора російської федерації.

16.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, а саме: умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації, підтримки дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора.

Письмове повідомлення про підозру відповідно до вимог ст.ст. 135, 277 КПК України опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» №143 від 16.07.2024, на веб-сайті офісу Генерального прокурора цього ж дня та 18.07.2024 вручено дорослому члену сім`ї - ОСОБА_5 .

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Санкції ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачають додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Отже, закон про кримінальну відповідальність передбачає можливість конфіскації майна у випадку засудження особи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до даних реєстраційної картки ТЗ ОСОБА_4 є власником транспортного засобу - автомобіля RENAULTLAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 .

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні доведені правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, для арешту майна, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, яке передбачає конфіскацію майна як виду покарання, існує ризик відчуження майна підозрюваним іншим особам, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Оскільки арешт накладається з метою конфіскації майна, як виду покарання, відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення підозрюваного права на розпорядження вказаного майна.

Слідчий суддя зазначає, що на даному етапі таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження, а незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль RENAULTLAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , який належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1