Справа № 646/9503/23
№ провадження 1-кп/646/418/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному 15.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001122 з обвинувальним актом щодо нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказував прокурор у своєму клопотанні є формальними та необґрунтованими, а такий запобіжний захід як домашній арешт цілком може забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого та з урахуванням наявності у ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків вважав за можливе застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого та зміни запобіжного заходу на більш м`який, посилаючись на необґрунтованість клопотання та актуальність ризиків переховування від суду, впливу на потерпілого та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Заслухавши доводи обвинуваченого та його захисника, з`ясувавши думку прокурора, суд не знайшов підстав для зміни запобіжного заходу з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

У межах вищевказаного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22.07.2024, яка залишена без змін за результатами апеляційного перегляду, обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19.09.2024.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13.09.2024 строк дії запобіжного заходу ОСОБА_6 продовжено на 60 днів, строком до 11.11.2024, яка ані обвинуваченим, ані його захисником не оскаржувалася.

При розгляді цього клопотання суд враховує, що будь-яких нових обставин, які не були предметом розгляду суду під час постановлення вищевказаних ухвал про продовження строку дії запобіжного заходу, стороною захисту не надано. Зміст клопотання складається лише з цитування загальних положень кримінального процесуального закону та не місить посилань на конкретні обставини, які б свідчили про мінімізацію або втрату актуальності встановлених раніше ризиків.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти раніше встановленим ризикам, оскільки всі інші запобіжні заходи передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 судом на теперішній час не встановлено. Не застосування такого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.

При цьому застосування запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки на даний час ризики, визначені ухвалою суду, продовжують існувати, вони не зменшились, розгляд справи не завершено з об`єктивних причин, і інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти визначеним ризикам.

Тож, у суду не має підстав для задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу, бо враховуючи все вищенаведене, така позиція захисника та обвинуваченого, на думку суду, викликана самим лише досягненням бажаного результату у виді звільнення з-під варти обвинуваченого, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни обраного раніше запобіжного заходу, а доводи сторони обвинувачення, враховуючи все вищезгадане, є більш пріоритетними під час вирішення питання щодо запобіжного заходу, в зв`язку з чим, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 197, 331, 350, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1