Провадження № 1-кс/756/2017/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 травня 2024 року за № 0001558, за підозрою

ОСОБА_4 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

І. Суть клопотання

До Оболонського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду.

Слідчий повідомив, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 травня 2024 року за № 0001558, у межах якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

ІІ. Позиція учасників судового провадження

2.1. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання та звернув увагу на суперечливість встановлених експертом фактів, наведених ним у відповідному висновку, зокрема, безпідставно визначену швидкість руху транспортних засобів.

Крім того, адвокат просив врахувати відомості про особу підозрюваного, зокрема, проходження ним військової служби, отримання поранення в ході бойових дій, наявність на утриманні дитини-інваліда.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

09.05.2024, близько 09:48, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Merсedes-Benz» моделі «GLA 250», р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, не маючи на той час права керування транспортними засобами, порушуючи вимоги п. 12.4 ПДР, рухаючись зі швидкістю близько 111 км/год в сторону вул. Північної у м. Києві, допустив зіткнення із транспортним засобом - автомобілем марки «Hyundai» моделі «Accent», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 з пасажиром ОСОБА_8 , який в порушення п. 10.2 ПДР виїхав з дворової території на проїзну частину вул. В. Івасюка у м. Києві в напрямку подвійної суцільної смуги проїжджої частини. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні.

Таким чином, орган досудового розслідування підозрює ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим та прокурором матеріалами, зокрема:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.05.2024 із схемою пригоди;

- висновком експерта № СЕ-19/111-24/29128-ІТ від 24.07.2024 за результатом проведення автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4 . Згідно з висновком автомобіль мав технічні несправності, які виникли в результаті ДТП;

- протоколом огляду відеозапису дорожньої-транспортної пригоди від 13.05.2024, а також безпосередньо дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксовані вказані обставини;

- висновком експерта № СЕ-19/111-24/29466-ФП від 31.07.2024 за результатами фототехнічної експертизи зазначеного відеозапису, згідно з яким швидкість руху автомобіля під керування ОСОБА_4 становила близько 111 км/год;

- висновком експерта № 021-1178-2024 від 13.08.2024 за результатами проведення судово-медичної експертизи причини смерті ОСОБА_9 ;

- висновком експерта № СЕ-19/111-24/47295-ІТ від 27.08.2024 за результатами проведення автотехнічної експертизи, згідно з яким дії ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР, зазначене порушення перебуває у причино-наслідковому зв`язку з ДТП, і за умови їх дотримання ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти ДТП;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наведені адвокатом доводи не спростовують цього висновку та не свідчать про суперечність висновку експерта то тієї мірі, яка б виключала наведені стороною обвинувачення та їх правову оцінку. У всякому разі обґрунтованість висновків експерта має бути предметом оцінки на наступних стадіях кримінального провадження.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя враховує доводи прокурора щодо відомостей, які характеризують особу підозрюваного, зокрема, систематичне притягнення його адміністративної відповідальності, що, на думку прокурора, свідчить про зневажливе ставлення його дотримання законодавчих норм. Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про ймовірність впливу на ОСОБА_4 на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні з метою підбурення їх до відмови від дачі показань, зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні чи надання неправдивих показань на користь підозрюваного.

Отже, слідчий суддя констатує наявність цього ризику.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення

Слідчий послався на той факт, що ОСОБА_4 , будучи позбавлений права керувати транспортними засобами, ігнорує цю заборону, продовжує керувати транспортними засобами, що може призвести до скоєння останнім інших дорожньо-транспортних пригод, в яких також можуть постраждати інші люди.

Наведена обставина є достатньо вагомою для того, щоб констатувати наявність цього ризику.

Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, застосований до підозрюваної запобіжний захід має корелюватися із ризиками та їх інтенсивністю, а також з особою підозрюваної, тобто має існувати пропорційність між заходом та мірою обмеження права та дієвості його застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із заставою є: особиста порука, особисте зобов`язання.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, наявність міцних соціальних зв`язків, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді застави є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

3.9. Щодо визначення розміру застави

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Слідчий суддя, з одного боку, враховує встановлені ризики, наявність у підозрюваного неофіційного джерела доходу, про що він зазначив, з іншого - наявність у нього міцних соціальних зв`язків та перебування на утриманні дитини-інваліда.

Враховуючи наведені обставини у сукупності, на переконання слідчого судді, застава у розмірі 170 тис. грн не становитиме надмірного тягаря для підозрюваного та не є непомірною для нього. Зазначений розмір застави є значним та цілком здатним забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а ризик її втрати буде фактором, який стримуватиме підозрюваного від реалізації наявних ризиків.

Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

З метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України, - два місяці.

За таких підстав клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді застави підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання - задовольнити частково.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн.

3. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду.

Термін дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків визначити два місяці, тобто до 02 листопада 2024 року включно.

4. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на

спеціальний рахунок: UA1012089;

одержувач: ТУ ДСА України в м. Києві, ЄДРПОУ - 26268059;

банк одержувача: Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172;

призначення платежу: «Застава № ухвали суду, П.І.Б. платника застави. ЄДРПОУ суду - 02896785».

Роз`яснити підозрюваному, що він не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, у тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному та попередити заставодавця, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

5. В решті клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж 5-ти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1