Справа № 461/5969/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/891/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

підозрюваної: ОСОБА_8

розглянувши в м. Львові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_10 про надання дозволу на арешт майна ,

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітан поліції ОСОБА_10 звернулася до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000700 від 04.07.2024, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, погодженим прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 , про накладення арешту на вилучений у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення огляду у публічно доступному місці - на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Samsung», з IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2024 року у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_10 про надання дозволу на арешт майна - відмовлено.

Слідчий суддя мотивує своє рішення тим, що в матеріалах справи немає доказів того, що вказаний мобільний телефон використовувався для здійснення злочинної діяльності, що інкримінується підозрюваній та належить їй особисто. Окрім того, порушена процесуальна процедура вилучення речового доказу.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу; постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 та накласти арешт на мобільний телефон марки «5атБип§», з ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Вважає, що дана ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підлягає скасуванню з підстав визначених п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Зазначає, що в ході попереднього огляду встановлено, що мобільний телефон марки «Samsung», з IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , саме по цьому телефону вона спілкувалась під час вчинення кримінального правопорушення з ОСОБА_12 , а тому на ньому може міститись інформація, що буде мати доказове значення у кримінальному провадженні та інформація про інших співучасників кримінального правопорушення, а тому є об`єктивні та обґрунтовані підстави вважати, що вилучений мобільний телефон є доказом злочину.

Вважає, що вищевказаний мобільний телефон відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може бути використаний як докази факту і обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також може містити інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб, 16.07.2024 його визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Стверджує, що слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що мобільний телефон з сім картою, який є речовим доказом, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, повинен бути збережений, оскільки незастосування арешту майна призведе до приховування, псування, зникнення, втрати чи знищення даного речового доказу.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив таку задоволити, виступ адвоката ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді про відмову в накладенні арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000700 від 04.07.2024, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ВРОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області) перебуває кримінальне провадження №0000050 від 11.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, за фактом втягнення особи в заняття проституцією або примушування її до зайняття проституцією з використанням обману, шантажу чи уразливого стану цієї особи, або із застосуванням чи погрозою застосування насильства, або сутенерства.

17.06.2024 слідчим ВРОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області проведено ряд слідчо-розшукових дії у присутності в.о. начальника Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - УМП ГУ НП у Львівській області) ОСОБА_12 . Також у вищевказаному кримінальному провадженні слідчим ВРОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України надано доручення до УМП ГУ НП у Львівській області, що є оперативним підрозділом органів Національної поліції, на проведення слідчих (розшукових) дій, необхідність у яких виникне в ході досудового розслідування.

Водночас встановлено, що на ОСОБА_12 , згідно наказу начальника ГУ НП у Львівській області № 259 о/с від 07.05.2024, покладено тимчасове виконання обов`язків начальника УМП ГУ НП у Львівській області, яка, та вказана посада, згідно із статтею 6 Закону України «Про державну службу», належить до категорії «Б», у зв`язку з чим, ОСОБА_12 , відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України, є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

У подальшому на виконання доручення слідчого від 18.01.2024 оперативними працівниками УМП ГУ НП у Львівській області здійснювались оперативно-розшукові заходи по встановленню осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення та було встановлено що до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 303 КК України може бути причетна ОСОБА_8 та інші невстановлені особи.

Так, 03.07.2024, приблизно о 19:32 год. ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб із невстановленими особами, перебуваючи у невстановленому місці зателефонувала до в.о. начальника УМП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 та запропонувала зустрітися з метою отримання інформації щодо забезпечення безперешкодного функціонування салонів еротичного масажу. В подальшому цього ж дня приблизно о 21:40 год. ОСОБА_8 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 (торговий центр « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), підійшла до останнього та висловила пропозицію надання неправомірної вигоди за безперешкодне функціонування двох локацій - салонів еротичного масажу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та «ІНФОРМАЦІЯ_5», розташованих за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . (надалі - Салони).

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на забезпечення безперешкодної діяльності Салонів, розуміючи, що в.о. начальника УМП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 є особою якій доручено здійснювати відповідні оперативно-розшукові заходи з метою припинення їх діяльності та встановлення осіб, причетних до такої, ОСОБА_8 09.07.2024 приблизно о 10:48 год., перебуваючи у невстановленому місці зателефонувала до ОСОБА_12 та запропонувала зустрітися з метою обговорення обставин надання йому неправомірної вигоди за вчинення ним в інтересах ОСОБА_8 та інших невстановлених осіб дій з використанням наданого йому службового становища, пов`язаних з безперешкодним функціонуванням вказаних Салонів, зокрема вжиття заходів щодо непритягнення винних осіб до відповідальності, попередження про оперативні заходи правоохоронних органів про викриття цієї протиправної діяльності, надання відповідних консультацій з приводу уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення вказаних дій та інше.

Так, 09.07.2024, приблизно о 16:19 год., ОСОБА_8 , перебуваючи на літній терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими особами, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою уникнення кримінальної відповідальності за функціонування цих Салонів на території міста Львова, висловила пропозицію

ОСОБА_12 , який є службовою особою, яка займає відповідальне становище, про надання йому неправомірної вигоди щомісячно в розмірі 2000 доларів США (що згідно курсу Національного банку України на 09.07.2024 становило 81 400 грн.) за вчинення останнім дій з використанням свого службового становища, а саме - сприяння в безперешкодному функціонуванні салонів еротичного масажу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , зокрема вжиття заходів щодо непритягнення винних осіб до відповідальності, попередження про оперативні заходи правоохоронних органів про викриття цієї протиправної діяльності, надання відповідних консультацій з приводу уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення вказаних дій та інше.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється в пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

У зв`язку із вище наведеним, 16.07.2024 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженці села Ульвівок, Сокальського району, Львівської області, українці, громадянці України, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_5 , не депутату, не адвокату повідомлено про підозру в пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, з конфіскацією майна або без такого.

16.07.2024 з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, вилучення і збереження речових доказів, проведено огляд у публічно доступному місці, на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого у присутньої підозрюваної ОСОБА_8 виявлено та вилучено наступні мобільний телефон марки «Samsung», з IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , який належить останній.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2024 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання слідчого, зазначено, що подане клопотання є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, та вважає, що підстави необхідності для накладення арешту на майно не доведено прокурором.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вилучені під час проведення огляду у публічно доступному місці - на терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Samsung», з IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , в сукупності з іншими доказами, мають важливе значення для доказування у даному кримінальному провадженні, а тому просить накласти на них арешт.

Разом з цим, в матеріалах справи немає доказів того, що вказаний мобільний телефон використовувався для здійснення злочинної діяльності, що інкримінується підозрюваній та належить їй особисто.

Крім цього, слідчим не доведено, що речі та документи, які вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , мають хоч якесь опосередковане відношення до предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Сам по собі факт визнання слідчим вилученого майна речовим доказом, за відсутності обґрунтуваних процесуальних підстав накладення арешту, передбачених ст. 170,173 КПК України щодо цілей та мети забезпечення кримінального провадження, не є підставою для арешту. Також не вказано, у зв`язку з чим вилучені речі і документи віднесені слідчим до категорії речових доказів.

Слідством не встановлено, що мобільний телефон марки «Samsung», з IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , з сім картою оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , належить саме підозрюваній ОСОБА_8 ; остання пояснила, що вказаний телефон перебував у власнсті останньої; ОСОБА_8 заявила, що цей телефон належить на праві власності її матері, а в неї перебував на тимчасовому користуванні.

Окрім того, порушена процесуальна процедура вилучення речового доказу.

Як убачається із протоколу огляду мобільного телефону від 16.07.2024, такий був вилучений в ході проведення огляду у публічно доступному місці - на літній терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 .

Так відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, частина 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В свою чергу, п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170, ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як убачається із ухвал слідчого судді від 17.07.2024 у задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуків в житлі та транспортному засобі підозрюваною було відмовлено з підстав недоведення потреби досудового розслідування такого ступеня втручання у права і свободи підозрюваної.

В порушення норми ст.234 п.5 КПК України, зазначається в ухвалах, слідчим не доведено, що за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також заходом, пропорційним втручання в особисте і сімейне життя особи.

Як убачається із оглянутого відео моменту вилучення мобільного телефону підозрюваної, то остання категорично заперечувала вилучення в неї телефону, добровільно такий не віддала органу досудового розслідування і телефон в неї вилучено поза її волею, без дозволу слідчого судді.

Протокол огляду місця події при цьому слідчим не складався.

Слідством також не перевірено доводів ОСОБА_8 , що мобільний телефон, який вилучив слідчий їй не належить, його власником є мати підозрюваної.

Відтак, на переконання колегії суддів, клопотання слідчого є необґрунтованим та безпідставним, а наведені слідчим обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту, оскільки мобільний телефон у ОСОБА_12 не вилучався, тимчасовий доступ до такого слідчий не отримував, відтак, джерело походження такого доказу є незаконним.

З врахуванням наведеного вище, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність відмови в накладенні арешту на майно, оскільки прокурором не наведено законних підстав для цього, й своє рішення належним чином мотивував.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.

З огляду на викладене підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_10 про надання дозволу на арешт майна - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3