Єдиний унікальний номер 142/842/24
Номер провадження 1-кп/142/87/24
У Х В А Л А

іменем України

(про продовження строку тримання під вартою)

06 листопада 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції

клопотання начальника Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеномудо Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000215 від 20 липня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області з Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 20 липня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2024 року вказане кримінальне провадження було передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року було призначеноу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 20 липня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підготовче судове засідання на 06 листопада 2024 року на 11 годину 00 хвилин.

05 листопада 2024 року на адресу суду від начальника Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому він просить суд продовжити застосування до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без права внесення застави, визначити місце тримання ОСОБА_4 у приміщенні гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідності до вимог Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого Наказом МОУ № 394 від 03.11.2020 року, доручити виконання ухвали судді військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Так, 13.07.2024 року у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел ухилитися від проходження військової служби. Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою дезертирства, тобто ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволів командирів самовільно залишив військову частину, що знаходиться на території Миколаївської обл. та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, доки 19.07.2024 року солдат ОСОБА_4 не був виявлений інспекторами ІНФОРМАЦІЯ_4 , на відстані 20 м. від лінії державного кордону України при спробі перетину державного кордону України, чим кримінально-протиправну діяльність останнього припинено.За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби не повідомляв, а також проводив час на власний розсуд. ОСОБА_4 , не зважаючи на відкриту збройну агресії росії, нехтуючи присягою, демонструючи неповагу до держави та інших військовослужбовців, які захищають незалежність, територіальну цілісність та суверенітет України, здійснив ганебний вчинок, що призводить до підриву бойової готовності Збройних Сил України, що полягає в неукомплектованості підрозділів особовим складом та, відповідно, знижені його бойового вишколу і злагодженості; підриві у військовослужбовців віри у верховенство закону, статутів Збройних Сил України, міцність військової дисципліни і устоїв справедливості в лавах Збройних Сил України. З огляду на вищеописані обставини, а також беручи до уваги наявність здобутих доказів, які в сукупності є достатніми для прийняття відповідного рішення, 20.07.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

18.09.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 16.11.2024 року.

Прокурор зазначає, що обгрунтованість обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення, підтверджується доказами зібраними в ході досудового розслідування. Підставами для продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор вказує обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки останній якраз намагався незаконно перетнути державний кордон України, знищувати, ховати або спотворювати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, як зазначає прокурор, ОСОБА_4 може незаконно протидіяти судовому розгляду, шляхом впливу на інших свідків чи підозрюваних та знищенням речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження. Таким чином встановлено ризик, передбачений п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачений буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, у зв`язку із чим наявні ризики, передбачені п. 4, 5 ст 177 КПК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою, прокурор просить його клопотання задовольнити.

В підготовчому судовому засіданні 06 листопада 2024 року прокурор клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 підтримав, просив суд його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні щодо вирішення клопотання прокурора поклався на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечував щодо тримання обвинуваченого під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід на розсуд суду.

Суд, вивчивши зміст клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавший учасників кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ухвалою слідочого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 вересня 2024 року ОСОБА_4 було продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 16 листопада 2024 року включно.

Відповідно до ч. 7 ст.176 КПК України Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років та відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що об`єктивно свідчить про наявність ризику того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до таких дій.

Суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, продовжує існувати ризик того, що перебуваючи на свободі обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки наразі ще не розпочався судовий розгляд, свідки обвинувачення ще не допитані, що не виключає можливості обвинуваченого їх схилити до зміни раніше наданих показів.

Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке є особливо тяжким злочином, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовецм та вчинив кримінальне правпорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, в період проходження військової служби в період воєнного стану, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судом не встановлено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити абезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та переховування від суду.

Таким чином, суд вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, на час підготовчого засідання сторонами не надано будь-яких доказів зменшення ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або зміни обставини, передбачених статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу до обвинуваченого.

Відповідно до порложень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 (шістдесят днів) без права внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 177, 181, 183, 199, 314, 315, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання начальника Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцу м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянину України, проживаючому в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 січня 2025 року включно без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Визначити місце тримання ОСОБА_4 у приміщенні гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідності до вимог Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого Наказом МОУ № 394 від 03.11.2020 року

Копію ухвали направити до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для виконання..

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Суддя: