Провадження № 1-в/344/303/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Болюк І.І.

з участю секретаря судового засідання Волосянко І.В.,

прокурора Вишиванюк І.І.,

представника органу пробації Приплоцької С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду подання начальника Івано-Франківського районного відділу філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області Піндус В.В. про приведення вироку Івано-Франківського міського суду від 05.12.2023 року щодо ОСОБА_1 у відповідність до ЗУ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18.07.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Івано-Франківського районного відділу філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області звернулася в суд з поданням про приведення вироку Івано-Франківського міського суду від 05.12.2023 року щодо ОСОБА_1 у відповідність до ЗУ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18.07.2024 року, мотивуючи тим, що з 09.08.2024 року викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 51 КУпАП. Якщо вартість такого майна становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 51 КУпАП. ОСОБА_1 вироком Івано-Франківського міського суду від 05.12.2023 року засуджений за ч.1 ст.361 та ч.1 ст. 190 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України та на підставі ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. Згідно вказаного вироку останній незаконно заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_2 в розмірі 2 000 гривень. Таким чином, з метою вирішення питання правильності виконання вироку, із посиланням на Закон України №3886-IX від 18.07.2024 та ч.2 ст.74 КК України, вважає, що засуджений ОСОБА_1 підлягає звільненню від відбування покарання за ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь, які завдали матеріальної шкоди на суму меншу, ніж 2 684 грн.(2 неоподатковуваних мінімума доходів громадян, встановлених на 2023 рік).

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала та просила його задоволити.

Прокурор не заперечила щодо задоволення даного подання.

Засуджений ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду подання не поступало.

Керуючись ч.5 ст.539 КПК України, суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності засудженого.

Суд, беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання слід задоволити.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено під час судового розгляду, вироком Івано-Франківського міського суду від 05.12.2023 року ОСОБА_1 засуджений за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.361 та ч.1 ст. 190 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України та на підставі ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_1 03 березня 2023 о 11 год. 09 хв. незаконно, шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем, заволодів грошовими коштами, які належать потерпілій ОСОБА_2 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 2 000 гривень.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_1 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст.190 КК України встановлено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом шахрайства.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України №1449-VI від 04.06.2009, чинній на час вчинення ОСОБА_1 інкримінованого діяння згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 05.12.2023 року, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268 грн 40 коп. Якщо вартість викраденого майна, в тому числі шляхом шахрайства, перевищувала 268 грн 40 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці, шахрайстві, привласненні чи розтраті майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст.4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вартістю до 2 684 грн. на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_1 діяння (03.03.2023 року), кваліфікувалося б за ч.2 ст.51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом шахрайства, а заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вартістю понад 2 684 грн - за ч.1 ст.190 КК України (шахрайство), а за наявності кваліфікуючих ознак - за відповідною частиною статті 190 КК України.

Відповідно до часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_1 діяння згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 05.12.2023 року, станом на час вчинення кримінального проступку 03.03.2023 року, із врахуванням зазначених змін, поріг кримінальної відповідальності за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) настає за шахрайство вартістю понад 2 684 грн.

Враховуючи наведене вище, оскільки згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 05.12.2023 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, зокрема за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яким завдано шкоду на суму 2000,00 грн., суд вважає, що наявні підстави для приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Зокрема, ОСОБА_1 слід вважати засудженим вироком Івано-Франківського міського суду від 05.12.2023 року за ч. 1 ст.361 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 800 (вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч вісімсот) гривень. Звільнити засудженого ОСОБА_1 , в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, вироком Івано-Франківського міського суду від 05.12.2023 року, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Івано-Франківського районного відділу філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області Піндус В.В. задоволити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Івано-Франківського міського суду від 05.12.2023 року у справі №344/22581/23, провадження №1-кп/344/1488/23.

ОСОБА_1 вважати засудженим за ч.1 ст.361 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 800 (вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч вісімсот) гривень.

Звільнити засудженого ОСОБА_1 , в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Іннеса БОЛЮК