Справа № 729/407/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/692/24
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000010 від 30.11.2023 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , фактично проживаючої по АДРЕСА_3 , пенсіонерки, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання час утримання під вартою та визначено рахувати його моменту затримання - 30.11.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 3 786 грн 40 коп.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 29.11.2023 року близько 17 години, ОСОБА_7 , перебувала в стані алкогольного сп`яніння, в житловому будинку в АДРЕСА_1 разом зі співмешканцем ОСОБА_9 та ОСОБА_10

29.11.2023 року близько 20 год. 30 хв. між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник побутовий конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 завдав 3 удари кухонним ножем ОСОБА_10 в область живота, правої лопаткової ділянки, правого передпліччя та припинив наносити їй тілесні ушкодження. Відразу після цього ОСОБА_7 , з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, вихватила кухонний ніж з рук ОСОБА_9 та тримаючи його в правій руці, завдала ним один удар в ділянку живота з лівої сторони в той час, коли ОСОБА_9 стояв напроти неї, чим спричинила потерпілому тілесне ушкодження у вигляді відкритої наскрізної рани на передній черевній стінці (на животі), яка проникає в черевну порожнину з ушкодженням брижи тонкого кишечника, та яка має ознаки тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя і знаходиться в прямому причинно - наслідковому зв`язку з причиною настання смерті.

Далі після того як потерпілий ОСОБА_9 нагнувся обличчям до низу після отриманого тілесного ушкодження у вигляді відкритої наскрізної рани на передній черевній стінці (на животі), яка проникає в черевну порожнину з ушкодженням брижи тонкого кишечника, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_9 нанесла йому 8 ударів ножем в ділянку задньої поверхні грудної клітки та 1 удар ножем в область голови, чим спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді семи колото-різаних ран на задній поверхні грудної клітки ( на спині), і колото-різаної рани на голові, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я і не є небезпечними для життя в момент їх спричинення та однієї відкритої наскрізної колото-різаної рани на задній поверхні грудної клітки справа (на спині), яка проникає в плевральну порожнину з ушкодженням нижньої правої долі правої легені та яке має ознаки тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя і знаходиться в прямому причинно - наслідковому зв`язку з причиною настання смерті.

ОСОБА_9 помер 29.11.2023 року на місці події в будинку, що в АДРЕСА_1 внаслідок гострої внутрішньої кровотечі, яка розвинулася від проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням правої легені та одиночної відкритої рани на передній черевній стінці (на животі), яка проникає в черевну порожнину з ушкодженням брижи тонкого кишечнику.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі, виключивши з мотивувальної частини вироку пом`якшуючу покарання обставину «вчинення кримінального правопорушення, викликаного неправомірною поведінкою з боку потерпілого».

В решті вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та застосуванням закону, який не підлягає застосуванню, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Зазначає, що суд належним чином не мотивував можливість досягнення виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів за умови призначення їй покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті. А визнані судом пом`якшуючі покарання обставини щире каяття не можливе без добровільного зізнання у скоєному, вчинення кримінального правопорушення викликаного неправомірною поведінкою з боку потерпілого самі по собі в даному випадку не можуть бути підставами для пом`якшення покарання, так як потерпілий не вчиняв неправомірних дій безпосередньо відносно обвинуваченої, у них з обвинуваченою навіть не було конфлікту. А оцінюючи тяжкість злочину, необхідно враховувати, що його було вчинено в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинувачену та її захисника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, усвідомила та засудила неправомірність своїх дій, щиро розкаялася.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 , які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто умисному вбивстві, судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

На думку колегії суддів, ці вимоги закону судом в повній мірі дотримані.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується позитивно, її відношення до вчиненого, яка засуджує свої дії, враховано судом і її поведінку до та після вчинення злочину, а також те, що на її спосіб життя вплинула моральна травма загибель сина під час бойових дій, враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, якими суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення кримінального правопорушення, викликаного неправомірною поведінкою з боку потерпілого, обставинами, що його обтяжують суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, з якою обвинувачена перебувала у близьких відносинах та дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, дійшовши переконання, що таке покарання стане достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Суд, при встановленні і визнанні декількох пом`якшуючих особі покарання обставин, повинен співставити їх кількісну та якісну характеристики, як таких, що досить істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з індивідуальних особливостей конкретного провадження, та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність переходу до більш м`якого виду основного покарання.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої, які взяті до уваги судом першої інстанції та детально викладені у вироку з наведенням обґрунтувань визнання пом`якшуючою обставиною неправомірну поведінку потерпілого, оскільки така була доведена у судовому засіданні зібраними доказами, ретельно дослідженими судом першої інстанції. Врахована судом і позитивна передкримінальна поведінка обвинуваченої і моральна травма, викликана загибеллю сина під час бойових дій, яка вплинула на спосіб життя обвинуваченої, її поведінка після вчиненого злочину, а також взято до уваги позицію потерпілої сторони, яка не наполягала на суворості покарання для обвинуваченої.

Всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення кримінального правопорушення, викликане неправомірною поведінкою з боку потерпілого, які попри наявність обтяжуючих покарання обставин, на думку колегії суддів, обґрунтовано давали суду першої інстанції підстави визнати їх такими, що істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і при призначенні покарання застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті.

Таке покарання буде необхідним, справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідатиме принципу індивідуалізації кримінального покарання.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає, що всупереч доводів апеляційної скарги, суд належним чином мотивував та обґрунтував прийняте рішення, тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б стали підставою для безумовного скасування судового рішення колегією суддів не встановлено.

На підставі, викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою у той самий строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4