УХВАЛА

26 вересня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 (далі слідчий), погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0002003 від 19.08.2024 (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 19 серпня 2024 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Вербова, поблизу будинку №44 в м. Рівне, попередньо прийнявши в телеграм-каналі під назвою «FM» пропозицію від невстановленої досудовим розслідуванням особи за грошову винагороду підпалити транспортний засіб, який використовується військовослужбовцями ЗСУ, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та наслідки своїх дій, підійшов до транспортного засобу марки «VOLKSWAGENPASSAT», чорного кольору, 1991 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , та використовуючи заздалегідь підготовлену легкозаймисту речовину, облив нею переднє ліве колесо автомобіля, після чого свідомо виконав дії, спрямовані на виникнення пожежі, а саме: застосував джерело вогню, в результаті чого сталося загоряння та пожежа, що мало наслідком знищення передньої лівої частини автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_5 , не маючи можливості контролювати подальше поширення вогню, створив загрозу життю та здоров?ю людей, які перебували поблизу місця злочину, а також знищенню та пошкодженню іншого рухомого та нерухомого майна.

У результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 завдано майнову шкоду внаслідок часткового знищення транспортного засобу марки «VOLKSWAGENPASSAT», чорного кольору, 1991 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 79420 грн.

24.09.2024 в ході проведення огляду місця події ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно надала свій мобільний телефон марки «iPhone 12» імеі: НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 .

25.09.2024 року вказані речі визнано речовим доказом згідно постанови слідчого.

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на майно, що було вилучене 24.09.2024 в ходіпроведення огляду місця події, де ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно надала свій мобільний телефон марки «iPhone 12» імеі: НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 .

Встановити заборону будь-якій особі користуватися та розпоряджатися вказаним майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Вказані речі після проведення необхідних слідчих дій та експертиз передати до камери схову речових доказів Рівненського РУП ГУНП у Рівненській області.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8