Справа № 215/4363/21
УХВАЛА

29 липня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000154 від 17 травня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 , 1972 р.н., в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, посилаючись на те, що необхідно завершити судовий розгляд справи, враховуючи суспільну небезпеку і тяжкість злочину, сувору міру покарання, відсутність доходу і міцних соціальних зв`язків, негативні характеризуючі дані щодо обвинуваченого, неодноразові неявки до суду, через продовження існування ризиків незаконного впливу на потерпілого, свідків, перешкоджання провадженню та ухилення від суду.

Обвинувачений і захисник в судовому засіданні заперечували щодо клопотання , вказували на відсутність ризиків, просили змінити запобіжний захід на домашні арешт.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Положеннями ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та продовження його дії, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а не тільки ті, на які посилаються прокурор та обвинувачений.

Крім того, суд враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р., згідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а також у справі «Летелье проти Франції» від 26 червня 1991 р., згідно якої особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу.

Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд зазначає, що як і раніше ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти здоров`я людини, що викликає значний суспільний інтерес і тяжкі соціальні наслідки і за який законом передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, останній неодноразово не з`являвся в судові засідання без поважних причин, в т.ч. під час дії застосованого запобіжного заходу - домашнього арешту, він не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, тому з метою уникнення від можливого суворого покарання ОСОБА_5 може переховуватися від суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, суд вважає, що обставини, на які посилався суд при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та є актуальними, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, в т.ч. домашній арешт, може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків.

При цьому, суд також зазначає, що завершити судовий розгляд провадження на цей час неможливо у звязку з клопотаннями сторони захисту (про заміну захисника, ознайомлення з матеріалами справи).

Доводи обвинуваченого і захисника не спростовують дані обставини і є недостатніми для зміни запобіжного заходу, тому судом відхиляються .

Враховуючи наведені вище обставини, інтереси правосуддя, в т.ч. необхідність допиту обвинуваченого, що має істотне значення для обєктивного розгляду справи і за результатами чого може виникнути необхідність у повторному дослідження певних доказів, та зважаючи на значний суспільний інтерес до такої категорії справ, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів.

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 27 вересня 2024 року.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відхилити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення .

СУДДЯ