Справа № 953/6749/24
н/п 1-кс/953/5671/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області капітан юстиції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000367 від 18.03.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Есхар Чугуївського району Харківської області, українець, громадянин України, неодружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою розглядається

Сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Узагальнено доводи клопотання зводяться до такого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, на підставі вагомих доказів: наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

У судовому засіданні прокурор, слідчий, кожен окремо, підтримали клопотання, просили його задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував та просив застосувати до нього домашній арешт.

Захисник, заперечував щодо задоволення клопотання та просив застосувати більш м`який запобіжний захід за станом здоров`я підозрюваного.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК України).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; (2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; (3) вік та стан здоров`я підозрюваного; (4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; (5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію підозрюваного; (7) майновий стан підозрюваного; (8) наявність судимостей у підозрюваного; (9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; (10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; (11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; (12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: (1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; (2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; (4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; (5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; (6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; (7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; (8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і виїзд в Україну; (9) носити електронний засіб контролю (ч. 5 ст. 194 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Харківській області здійснююється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 18.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а саме: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності , державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період не пізніше 09.23 год. 20.06.2024 у ОСОБА_4 на території Харківської області, Чугуївського району виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога, держави агресора - рф, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

У подальшому, о 09.26 год. 20.06.2024 ОСОБА_4 реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, перебуваючи на території Харківської області, Чугуївського району добровільно, без фізичного, психологічного примусу за допомогою інформаційної телекомунікаційної системи через застосунок Telegram, використовуючи для входу обліковий запис, унікальний код акаунту якого: «Id941043970», поширив інформацію невстановленій особі, яка використовує для входу обліковий запис номер мобільного телефону « НОМЕР_1 » у застосунку Telegram про розташування на момент поширення інформації військовослужбовців Збройних Сил України з можливістю ідентифікації на місцевості, а саме:

1.Територія з географічними координатами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; поблизу якої знаходиться Комунальний заклад « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Харківської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 ;

2.Територія з географічними координатами: 49.855119,36.654111; поблизу якого розташований контрольно-пропускний пункт за адресою: АДРЕСА_2 ;

3.Територія з географічними координатами: 49.932803,36.438102; поблизу якого знаходиться контрольно-пропускний пункт за адресою: АДРЕСА_3 .

Надалі, у період з 10.10 год. 26.07.2024 по 10.16 год. 26.07.2024 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, використовуючи для входу обліковий запис, унікальний код акаунту якого: «Id941043970», у застосунку Telegram, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України надав письмову та вербальну згоду на співробітництво з представниками держави агресора РФ, а саме з невстановленою органом досудового розслідування особою, яка використовує для входу обліковий запис номер мобільного телефону « НОМЕР_1 ».

Надалі у період з 10.41 год. 26.07.2024 по 11.00 год. 26.07.2024 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, використовуючи для входу обліковий запис, унікальний код акаунту якого: «Id941043970», у застосунку Telegram, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України поширив інформацію невстановленій органом досудового розслідування особі, яка використовує для входу обліковий запис номер мобільного телефону « НОМЕР_1 » у застосунку Telegram про розташування на момент поширення інформації військовослужбовців Збройних Сил України з можливістю ідентифікації на місцевості, а саме:

1.Територія з географічними координатами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; поблизу якої знаходиться Комунальний заклад « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Харківської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 ;

2.Територія з географічними координатами: 49.855119,36.654111; поблизу якого контрольно-пропускний пункт за адресою: АДРЕСА_2 ;

3.Територія з географічними координатами: 49.932803,36.438102; поблизу якого знаходиться контрольно-пропускний пункт за адресою: АДРЕСА_3 ;

4.Територія з географічними координатами: 49.835409,36.681852, де розташовано приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 .

При цьому, згідно отриманої інформації, військовослужбовці Збройних Сил України виконували бойові завдання у смузі оборони та перебували у період з 19.06.2024 по 26.06.2024 в районах зазначених вище.

Вище описані дії ОСОБА_4 , вчинив умисно та свідомо, в умовах воєнного стану, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, у вигляді застосування державою агресором - рф прицільних обстрілів вищезазначених ділянок для завдання втрат серед особового складу Збройних Сил України.

Інформація щодо змісту та місця виконання завдань зазначеними військовослужбовцями ЗСУ відносилася до інформації з обмеженим доступом та ніколи не розміщувалася у відкритому доступі, а також не повідомлялася будь-яким органам державної влади, крім вищих штабів та органів військового управління Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правапорушення передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а саме: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності , державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану.

31.07.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали за наслідками розгляду клопотання прокурора

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи ст. 8, 9 КПК, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні - злочині повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами повідомленням про вчинення кримінального правопорушення №70/1-6974 від 22.07.2024, протокол за результатами проведення НСРД № 70/1-6475т від 05.07.2024, протокол огляду від 25.07.2024, відповідь на запит ЧРУП ГУНП в Харківській області №9019/119-91/09-2024 від 01.07.2024, відповідь на запит ОТУ «Харків» №ОТУХ/989 від 25.07.2024, протоколом обшуку від 31.07.2024.

Дослідивши зазначені документи, слідчий суддя доходить висновку, що стороною обвинувачення було надано достатньо доказів на підтвердження того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Водночас, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

На переконання слідчого судді ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 111 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії особливо тяжкого злочину, за який законом, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волді з конфіскацією майна.

Обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та дані про його особу, свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Крім цього підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює незворотність настання покарання та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання та почати переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду.

Суд враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (справи «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Ризик знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває та є необхідність у проведенні ряду інших процесуальних дій для встановлення та отримання додаткових доказів, однак у зв`язку із набуттям ОСОБА_4 статусу підозрюваного є достатні підстави вважати, що ним можуть вживатись заходи щодо їх знищення, приховування або спотворення.

Ризик незаконного впливу на свідка, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо існування ризику незаконного впливу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експерта, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків, експерта існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

ОСОБА_4 законних джерел отримання заробітку не має та офіційно не працевлаштований, а тому, перебуваючи поза умовами ізоляції, з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб, підозрюваний ОСОБА_4 , може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, обставини кримінального правопорушення, в яких він підозрюється, свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим існують достатні підстави вважати про його небажання вести законний спосіб життя. Отже, наведений ризик є обґрунтованим.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою для запобігання ризикам

Запобігти встановленим ризикам, із урахуванням наведеного в цій ухвалі, можливо шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком, який обчислюється з моменту затримання, однак, у будь-якому разі у межах строку досудового розслідування.

Відомостей про наявність тяжких хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню його під вартою, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, зокрема ОСОБА_4 , має середню освіту, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: «Наслідки органічного ураження ЦНС. Стійкий психоорганічний синдром з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, психотичними симптомами та інтелектуально-мнестичним зниженням», інвалід 3 групи з дитинства.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Таку аргументацію, з огляду на обґрунтованість підозри, доведеність усіх наявних ризиків слідчий суддя вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.09.2024 року включно.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, окрім іншого, ст. 111 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Щодо розміру застави

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, окрім інших передбаченого статтею 111 Кримінального кодексу України.

При постановленні даної ухвали, суд, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останньому інкриміновані діяння у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Оцінюючи твердження сторони захисту про наявність у підозрюваного 3 групи інвалідності з дитинства, слідчий суддя наголошує на тому, що право підозрюваного на належну медичну допомогу в жодному разі не ставиться під сумнів слідчим суддею і так само не може ставитись під сумнів іншими учасниками кримінального провадження.

Так, діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов`язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Таким чином, особа, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має право звернутися до відповідної посадової особи СІЗО з клопотанням про проведення їй медичного обстеження чи надання іншої медичної допомоги.

Так, на час розгляду клопотання будь-яких переконливих даних щодо неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 за станом здоров`я запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді не надано.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів - до 28 вересня 2024 року включно, без визначення розміру застави з моменту взяття під варту на підставі цієї ухвали.

Зобов`язати слідчого СВ УСБУ в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 28.09.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1