У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 08.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

Зі змісту розглядуваного клопотання з`ясовано, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають об`єднані матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000265 від 08.09.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, групу осіб з числа мешканців Тячівського району, Закарпатської області, яка займаються підшуканням військовозобов`язаних осіб, як на території Закарпатської області так і за її межами, із інших областей України, з метою подальшого надання їм протиправних послуг щодо незаконного перетину державного кордону України, шляхом підроблення відповідних дозвільних документів, за грошову винагороду.

В подальшому в ході проведення оперативно-розшукових заходів та негласних слідчих (розшукових) дій було встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетні:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , є адвокатом та організатором схем щодо виготовлення та отримання різноманітних довідок, наявність яких в подальшому є підставою для виїзду військовозобов`язаних громадян України за кордон;

2. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець

АДРЕСА_2 , є співорганізатором, який підшукує клієнтів та має зв`язки серед представників органів влади, які використовує у злочинній діяльності.

3. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , являється діючим заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , який організовує безперешкодне проходження «ВЛК» та отримання відстрочення від призову на військову службу.

4. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_4 , який є працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 , юристом який організовує безперешкодне проходження «ВЛК» та отримання відстрочення від призову на військову службу.

5. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 мешканець АДРЕСА_5 , є одним із виконавців який займається підбором та перевезенням клієнтів.

6. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканець АДРЕСА_6 , є одним із виконавців який займається підбором та перевезенням клієнтів.

7. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканець АДРЕСА_7 , який є працівником однієї із територіальних громад Тячівського району, котрий займається пошуком жінок, матерів-одиначок, які мають на утриманні малолітніх дітей.

В ході проведення оперативно-розшукових встановлено схеми які використовує вказана група для незаконного переправлення осіб через державний кордон України:

1. На основі підроблених свідоцтв про народження дітей звертаються до РТЦК та СП, з метою подальшого отримання відстрочення від призову на строкову військову службу, відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII.

2. За безпосереднім залученням співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснюють підробку висновків ВЛК з метою подальшого виключення з військового обліку, для подальшого безперешкодного виїзду ухилянтів за межі території України.

3. За безпосереднім залученням співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 за грошову винагороду здійснюють відстрочення від призову на строкову військову службу, відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII.

4. Шляхом залучення працівників відділів соціального захисту населення отримують відомості щодо осіб з обмеженою дієздатністю для подальшого оформлення опікунства над ними та в подальшому оформлення необхідних документів.

Крім того, в ході проведення негласних слідчих-розшукових дій встановлено особу, яка безпосередньо за грошову винагороду зверталась до вказаної групи, з метою отримання підроблених документів та з метою сприяння, щодо його виключення із військового обліку для ухилення від мобілізації, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 . Дана особа, згідно отриманої інформації, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 , проте має право на відстрочку, яке оформив незаконним способом за грошову винагороду за допомогою вищевказаних осіб.

08.07.2024, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 14.06.2024, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_8 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_11 , було виявлено та вилучено:

довідка військово-лікарської комісії ОСОБА_11 , 1996 р.н. №287/2/4919 від 26.01.2024;

медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

стартовий пакет «Київстар» з номером НОМЕР_1 ;

документ Румунії з написами «carte de identitate» на ім`я Teglas Dragos з № НОМЕР_2 .

Вказані вище виявлені та вилучені предмети та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні так як вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, були знаряддям вчинення злочину і з ними в подальшому будуть проводитись слідчі дії.

Вилучена в ході обшуку документація має значення для кримінального провадження, так як дані документи можуть підтвердити діяльність Цьоки за грошову винагороду, в частині виготовлення документів які слугували підставою звільнення від проходження подальшої військової служби ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

У зв`язку із чим вилучений в ході обшуку телефон потребує проведення додаткових слідчих дій та проведення комп`ютерно-технічних експертиз.

Приймаючи до уваги викладене, а також з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування просить накласти арешт на речі, вилучені в ході обшуку, з метою збереження речових доказів.

08.07.2024 слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 вищеперераховані речі визнано речовими доказами в порядку ст. 98 КПК України, про що винесено відповідну постанову.

На підставі викладеного, просить накласти арешт на майно, яке вилучено 08 червня 2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_8 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_11 , із забороню користування, розпорядження та відчуження.

Прокурор у судове засідання не з`явився, при цьому заступник начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 подав заяву про повідомлення власника майна та розгляд клопотання без участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, однак його неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 08.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

З протоколу обшуку від 08.07.2024 вбачається, що слідчим на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_8 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_11 , де виявлено та вилучено:

довідка військово-лікарської комісії ОСОБА_11 , 1996 р.н. №287/2/4919 від 26.01.2024;

медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

стартовий пакет «Київстар» з номером НОМЕР_1 ;

документ Румунії з написами «carte de identitate» на ім`я Teglas Dragos з № НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 08.07.2024 вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність арешту вищевказаного майна з метою збереження такого як речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки таке має значення для встановлення обставин злочину, а тому, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, що вилучено 08 червня 2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_8 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_11 , із забороню користування, розпорядження та відчуження, а саме:

довідка військово-лікарської комісії ОСОБА_11 , 1996 р.н., №287/2/4919 від 26.01.2024;

медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

стартовий пакет «Київстар» з номером НОМЕР_1 ;

документ Румунії з написами «carte de identitate» на ім`я Teglas Dragos з № НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1