Справа № 696/1214/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599 від 03.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_2 під час оголошеної на території України загальної мобілізації на військову службу Збройні Сили України, пройшов військово-лікарську комісію та відповідно до картки обстеження та медичного огляду визнаний придатним до військової служби.

18.07.2023 ОСОБА_4 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , від уповноваженого представника відділу, отримав повістку про виклик на відправку на 19.07.2023 року, та був ознайомлений зі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В подальшому ОСОБА_4 без поважних на це причин не прибув у визначений у повістці час, а саме 19.07.2023 року о 16 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 ,

Таким чином, ОСОБА_4 , з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 19.07.2023 року, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №2264-ІХ від 03.03.2022 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку проведення загальної мобілізації»» №2264-ІХ від 22.05.2022 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №2501-ІХ від 15.08.2022 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №2739-ІХ від 16.11.2022 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку проведення загальної мобілізації»» №2916-ІХ від 07.02.2023 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку проведення загальної мобілізації»» №3058-ІХ від 02.05.2023 року, будучи військовозобов`язаним і придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, з метою ухилення від призову на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, без поважних на це причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, визнав повністю. Зазначив, що не хоче вступати до лав збройних сил, оскільки вважає що не справиться, про що особисто повідомив працівників військкомату. Підтвердив факт проходження військової лікарської комісії, під час якої він був визнаний придатний до служби, а також факт отримання бойової повістки та ухилення від прибуття до військкомату у визначений в повістці час - 19.07.2023 року о 16 год. 00 хв. без поважних причин. Додатково пояснив, що йому було вручено повістки раніше та притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку, після чого він сплатив штраф близько 2 тисяч гривень. За словами обвинуваченого ОСОБА_4 , медична комісія була формальністю, його не оглядали належним чином. Просить суворо не карати.

Захисник надав суду ряд письмових документів, які на його думку, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_4 може бути звільнений від кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення умовно. Зазначив, що показання працівників військомату, не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки вони є зацікавленими уповноваженими особами. Просив врахувати, що обвинувачений визнав вину у скоєному повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, у зв`язку зі зміною поглядів на життя, зміною особистих та життєвих цінностей, дав згоду на співпрацю з правоохоронними органами України, шляхом подання відповідної заяви. Також, захисник вважає, що ОСОБА_4 усуває наслідки вчинення кримінального правопорушення, шляхом того, що бажає проходити невійськову (альтернативну) службу як віруюча людина. Зазначає, що додатково пом`якшуючою обставиною є те, що ОСОБА_4 під час призову опинився у тяжких сімейних обставинах, що зобов`язала його ухилитися від мобілізації через свої обов`язки та родинні стосунки, а саме через догляд за людиною похилого віку.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, його вина підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами сторони обвинувачення:

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , офіцер ЗСУ, заступник керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснив, що ОСОБА_4 перебував у розшуці як особа, що не з`являється по повістці. Він в силу своїх посадових обов`язків, має право перевіряти документи громадян та доставляти в РТЦК для складання протоколів в тому разі, якщо особа перебуває у розшуку. Відтак свідок ОСОБА_6 особисто запропонував обвинуваченому поїхати в м. Сміла для проходження обвинуваченим ОСОБА_4 військової лікарської комісії, за результатами якої був визнаний придатним. Крім того, на обвинуваченого ОСОБА_4 було складено адміністративний протокол та винесена постанова керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 було вручено нову повістку на відправку. Після неявки ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_6 особисто зателефонував до обвинуваченого, щоб дізнатися причини неявки, на що отримав відповідь, що він служити не буде;

- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , інспектор відділу офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 , дала показання, що вона працює в одному кабінеті разом з ОСОБА_6 15 червня 2023 року, останнім було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 . Вину у вчиненому він визнав, пояснив, що оскільки відносно нього розглядалася справа в суді, то, на його думку, з`являтися було не обов`язково. Після складення протоколу, полковником ОСОБА_8 було винесено постанову та було вручено реквізити для оплати штрафу;

- допитаний у судовому засіданні ОСОБА_9 , начальник відділення обліку мобілізаційної роботи, - заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 надав показання, що дані відносно ОСОБА_4 були передані до військкомату у 2015 році у зв`язку з судимістю останнього, і він повинен був прибути і стати на облік. Під час опрацювання категорії військовозобов`язаних було виявлено, що обвинувачений не став на облік, після чого йому відповідно вручалися повістки, на які він не реагував, внаслідок чого 13.05.2023 ОСОБА_4 було оголошено в розшук. 15.06.2023 він був доставлений ОСОБА_6 до військкомату, тоді ж було прийняте рішення про його відправку на проходження ВЛК, за результатами якої йому була вручена повістка на навчальний центр. Повістку вручав ОСОБА_10 . Під час вручення повістки, він був не вмотивований, сказав, що не з`явиться. Після неявки, ОСОБА_9 подав відповідний рапорт;

- допитана у судовому засіданні ОСОБА_11 , інструктор відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 , показала, що у червні 2023 року вона супроводжувала ОСОБА_4 на медичний огляд з ІНФОРМАЦІЯ_3 до АДРЕСА_3 . Після проходження ВЛК, вона супроводжувала ОСОБА_4 . назад до ІНФОРМАЦІЯ_3 . За результатами огляду ОСОБА_4 було визнано придатним до військової служби, дані документи вона передала ОСОБА_9 ;

- допитаний у судовому засіданні ОСОБА_10 , працював старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказав що 15 червня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 з`явився ОСОБА_4 та був направлений на ВЛК, за рішенням якої він придатний. У той же день йому була вручена бойова повістка, за якою він мав 2-3 тижні для вирішення питань. На початку липня була вручена нова повістка на середину липня, за якою він з`явився, та отримав чергову повістку на наступний день для проходження навчання, за якою він не з`явився. Зі слів ОСОБА_10 , обвинувачений в день отримання повістки сказав, що не з`явиться, так як не бажає служити;

- допитані у судовому засіданні ОСОБА_12 - голова ВЛК, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - члени ВЛК, дали показання, що особу обвинуваченого вони не пам`ятають, так як через них приходить велика кількість призовників. Крім цього, свідок ОСОБА_14 - лікар ЛОР, який оглядав обвинуваченого ОСОБА_4 під час комісії пояснив, що скарги обвинуваченого на гайморит мали бути підтвердженні відповідною медичною документацією, і сам по собі зазначений діагноз не може слугувати підставою для визнання обвинуваченого не придатного чи обмежено приданим до служби;

- рапортом оперативного чергового ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_15 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України від 03.08.2023 (а.с. 82);

- повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_16 від 02.08.2023 з додатками (а.с. 83);

- рапортом начальника відділення обліку мобілізаційної роботи - заступника начальника відділу ОСОБА_9 від 02.08.2023 (а.с. 84);

- розпискою про отримання повістки ОСОБА_4 від 16.06.2023 на 05.07.2023 09 год. 00 хв. (а.с 85);

- розпискою про отримання повістки ОСОБА_4 від 05.07.2023 на 18.07.2023 (а.с 85);

- розпискою про отримання повістки для призову ОСОБА_4 від 18.07.2023 на 19.07.2023 (а.с. 86);

- витягом із книги протоколів призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 08.04.2015, з якого вбачається, що ОСОБА_4 є придатним до військової служби, та переданий на облік військовозобов`язаних за ст. 18.1.5 (як засуджений) (а.с. 87);?

- обліковою карткою ОСОБА_4 (а.с. 88);

- тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного ОСОБА_4 № НОМЕР_1 (а.с 89,97);

- відомістю видачі військових квитків (тимчасових посвідчень) ОСОБА_4 за серпень місяць 2023 року, з якої вбачається, що підпис ОСОБА_4 про отримання квитка відсутній (а.с 90);

- карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 15.06.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_4 здоровий та придатний до служби (а.с. 96);

- книгою реєстрації відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 , по номенклатурі 2023 року №5/4/2 розпочату 04 травня 2023 року та закінчену 12 вересня 2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований як відвідувач 18.07.2023 (а.с. 107-109);

- копією протоколу про адміністративне правопорушення від 15.06.2023, складеного щодо ОСОБА_4 за ч.2 ст. 210 КУпАП (а.с. 111);

- копією постанови № 233 за справою про адміністративне правопорушення від 15.06.2023, згідно якої ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1700 грн, оскільки він не прибував по повістках на 30.06.2022, 22.09.2022, 08.06.2023, у зв`язку з чим був оголошений в розшук 13.06.2023.

- листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Кам`янської міської ради від 23.10.2023 №01-07/812, з якого вбачається, що ОСОБА_4 за медичною допомогою в період часу з 01.01.2020 по 23.10.2023 не звертався. На даний час не укладав декларацію з жодним лікарем закладу.

Досліджені докази в своїй сукупності надають можливість суду дійти висновку про доведеність у передбаченому законом порядку винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом.

Посилання сторони захисту, що показання свідків, які є працівниками ТЦК, є неналежними та недопустимими доказами, суд не бере до уваги, оскільки дані показання стосуються саме пред`явленого обвинувачення, досліджені безпосередньо в судовому засіданні, крім того, повністю узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, а також з показаннями самого обвинуваченого.

З огляду на викладене суд поза розумним сумнівом встановив, а сторона обвинувачення довела, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

До обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить визнання вини.

У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що свою вину визнав у повному обсязі, в той же час виправити ситуацію вважає за можливе шляхом несення альтернативної служби, посилаючись на те, що звернувся із заявою про направлення його на альтернативну службу у зв`язку з релігійним переконанням, а також в зв`язку з тим, що належить на даний час до діючої релігійної організації Євангельські християни-баптисти. В той же час не надав суду жодних доказів, що дійсно належить до такої організації, коли саме вступив до неї та чи дійсно релігійні переконання є його власними, а не штучними та спрямовані на те, щоб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене. В ході судового слухання обвинувачений жодного разу не розкаювався у вчиненому, та не оцінював критично свої дії, не висловлював готовність нести відповідальність за вчинене, в тому числі що стосується несення альтернативної служби. Тобто, пом`якшуючої обставини, у вигляді щирого каяття, судом не встановлено.

Довідка видана виконкомом Кам`янської міської ради про те, що ОСОБА_4 проживав, але не зареєстрований зі своїм дідом ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також акт обстеження умов проживання жителів Кам`янської міської територіальної громади від 25.03.2024 року, не підтверджують факту того, що ОСОБА_4 під час призову опинився в ситуації, яка змусила його ухилитися від мобілізації, так як зазначає захисник. З даних документів, не вбачається інформації саме з якого часу обвинувачений почав здійснювати догляд за своїм дідом, як довго його здійснює і в чому саме цей догляд полягає. В ході слухання справи з 2023 року, обвинувачений жодного разу не зазначав про існування таких обставин. Крім того, зі слів ОСОБА_4 вбачається, що його батько та дядько (діти дідуся) є працездатними особами, які можуть здійснювати догляд за батьком. Отже, надані документи сторони захисту не спростовують той факт, що інші чоловіки з родини ОСОБА_4 також доглядають батька, і в рамках даного кримінального провадження, суд позбавлений можливості перевірити цей факт як підставу для відстрочки від мобілізації. Відтак, суд не визнає дані обставини, такими, що пом`якшують покарання.

Бажання обвинуваченого ОСОБА_4 нести невійськову (альтернативну) службу, суд не визнає пом`якшуючою обставиною, враховуючи, що надані суду стороною захисту докази, а саме заява ОСОБА_4 (а.с.154), витяг з вікіпедії, щодо альтернативної служби (а.с. 155..), не свідчать, що останній належить до діючої релігійної організації.

Теж саме стосується заяви ОСОБА_4 співпрацювати з правоохоронними органами. У суду відсутні підстави для визнання це пом`якшуючою обставиною.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, та раніше зазначених даних про особу обвинуваченого, який вчинив умисний нетяжкий злочин, судимий, відбуває покарання з випробуванням, з квітня 2024 року працює за трудовим договором, характеризується позитивно, не одружений, офіційно утриманців не має, підстав передбачених законодавством на відстрочку від призову не має, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання на мінімально передбачений санкцією статті строк.

Суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України, та ст. 75 КК України, і дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

ОСОБА_4 21.12.2023 був засуджений вироком Кам`янського районного суду Черкаської області за ч.1 ст. 119 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання із випробувальним терміном 2 роки.

Отже, попереднім вироком, який набрав законної сили призначене покарання з випробуванням. За даним вироком суд прийшов до висновку, що покарання слід відбувати реально. Тобто, враховуючи практику Верховного суду, зокрема Постанову ОП ККС від 15.02.2021 у справі №760/26543/17, не застосовується ч.4 ст. 70 КК України при призначені остаточного покарання, відтак вирок Кам`янського районного суду від 21.12.2023, виконується самостійно.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання для супроводження до установи відбуття покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

-копію протоколу про адміністративне правопорушення від 15.06.2023; копію постанови №233 за справою про адміністративне правопорушення від 15.06.2023; копії відомості видачі військових квитків (тимчасових посвідчень) ОСОБА_4 , залишити при матеріалах кримінального провадження;

- книгу реєстрації відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 , по номенклатурі 2023 року № 5/4/2 розпочату 04.05.2023 року, закінчену 12.09.2023 року, оригінал якої зберігається в архіві ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка передана під схорону розписку ОСОБА_16 залишити в архіві, звільнивши останнього від обов`язку її зберігати;

- розписку про отримання повістки для призову на 19.07.2023, 05.07.2023, 18.07.2023; витяг із книги протоколів призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_6; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_4 ; облікову карту ОСОБА_4 ; картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 , які передані під схорону розписку ОСОБА_9 залишити в архіві, звільнивши останнього від обов`язку її зберігати.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1