У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 р. на підставі ч.2 ст. 74 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від подальшого відбування покарання призначеного йому за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 р. на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

В обгрунтування клопотання вказав, що він є засудженим за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 р. до пяти років позбавлення волі. Вказує, що набув чинності Закон України від 18.07.2024 року №3886-ІХ, у зв`язку з яким кримінальне правопорушення за яке його засуджено перестало бути кримінально караним, а тому просить суд звільнити його від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання призначеного йому за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 р.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечив. Зазначив, що на даний час вирок Ужгородського міськрайонного суду від 11.04.2024 року, яким на підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання до покарання призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 18 квітня 2023 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі не набув законної сили та оскаржується в суді апеляційної інстанції. З огляду на викладене, просив суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання , матеріали особової справи відносно засудженого, заслухавши доводи прокурора, пояснення засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

Судом встановлено, що згідно розпорядження Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2023 року вирок відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набрав законної сили 22.05.2023 року.

Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2022 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01 (один) місяць позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання до покарання призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 18 квітня 2023 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі. В строк остаточно відбутого покарання зараховано покарання, відбуте частково за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2022 року, та вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 квітня 2023 року. Дані про набрання вироком законної сили відсутні.

Норми кримінального процесуального закону, якими керується суд

Відповідно до частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

На час, до якого відноситься інкриміноване засудженому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2022 встановлено в сумі 2481 грн., відтак податкова соціальна пільга у 2022 році складала 1240,50 грн.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), водночас нормами КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2022 році на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 248,10 грн., якщо вартість викраденого майна перевищувала вказану суму то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, на час, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_4 діяння, таємне викрадення чужого майна вартістю понад 248,10 грн. кваліфікувалось за ч. 4 ст. 185 КК України (крадіжка).

В той же час, 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, відтак за ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначено положеннями ст. 4 КК України. Зокрема, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Частиною 6 ст. 3 КК України, визначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Станом на 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50% від його розміру становили 1240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень ПК та Закону 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн (1240,50 *2=2481).

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_4 діяння, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого він обвинувачується, згідно вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 р. становить 1303,11 за епізодом 27.05.2022 року та 585,50 грн. за епізодом 03.06.2022 року , що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 2481 грн.

Оскільки згідно обвинувального вироку вартість майна, викрадення якого інкриміновано ОСОБА_4 становить 1303,11 грн. за епізодом 27.05.2022 року та 585,50 грн. за епізодом 03.06.2022 року, то такі його дії підпадають під регулювання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 р. на підставі ч.2 ст. 74 КК України підлягає до задоволення.

Керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.5 КК України, ст.ст.537,539 , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 р. на підставі ч.2 ст. 74 КК України задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від покарання за ч.4 ст. 185 КК України призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 р. у зв`язку з усуненням караності діяння.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24.10.2024 року о 09 год. 30 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1