У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2024 Справа №607/15587/24 Провадження №1-кс/607/4209/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 від 16.07.2024, яке погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000013 від 08.02.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лєнінград, мешканцю м. Ярославль, працюючого губернатором Ярославської області, робоча адреса: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 звернувся із клопотанням, яке погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального №0000013 від 08.02.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України ОСОБА_5 , яке мотивуються наступним.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. 24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України.

Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та ЗС РФ вирішили досягти шляхом розв`язання та ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців ЗС РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування не передбачених законом збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної цілісності України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що із листопада 2021 року представники влади та ЗС РФ, з метою підготовки до повномасштабного нападу на Україну, організували перекидання підрозділів ЗС та інших військових формувань РФ до кордонів України, що пояснювалося запланованими спільними російсько-білоруськими навчаннями «Союзна рішучість-2022», які розпочалися 10 лютого 2022 року.

Станом на 8 лютого 2022 року вздовж усього кордону з Україною з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованих територій України зосереджено 140 тис. військових РФ, включаючи повітряний та морський компонент. З метою створення приводів для ескалації воєнного конфлікту і здійснення спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, представниками влади та ЗС РФ розроблено окремий план, який передбачав вчинення дій, спрямованих на введення в оману і залякування громадян РФ та мешканців тимчасово окупованих територій України, а також вчинення провокацій, які полягали у імітації нападів і вогневих ударів, вчинених нібито підрозділами ЗС України по території РФ та тимчасово окупованим територіям України.

Одночасно із зазначеним передбачалося визнання керівництвом РФ «Донецької народної республіки» і «Луганської народної республіки» незалежними державами та отримання від них звернення з запитом про надання військової підтримки, яка викликана нібито агресією Збройних Сил України.

На виконання зазначених намірів, 15 лютого 2022 року Державна Дума Російської Федерації звернулася до Президента Російської Федерації з проханням визнати незалежність «самопроголошених Донецької та Луганської народних республік».

18 лютого 2022 року керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей повідомлено про проведення евакуації місцевого населення тимчасово окупованих територій України до Ростовської області, що пояснювалося вигаданими застереженнями про те, що Збройні Сили України мають намір атакувати тимчасово окуповані території та здійснити їх силове повернення під контроль України.

19 лютого 2022 року вказаними особами було оголошено так звану загальну мобілізацію жителів тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей.

21 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.

В цей же день, Президент Російської Федерації скликав позачергове засідання Ради безпеки Російської Федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності «Донецької та Луганської народних республік».

Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу Ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення Державної думи РФ та заявили про необхідність визнання Президентом РФ незалежності « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Луганської народної республіки».

Цього ж дня Президент Російської Федерації підписав указ про визнання незалежності «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані Державною думою та Радою Федерації РФ.

В цей же день Президент Російської Федерацію, реалізуючи злочинний план, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до Ради Федерації РФ звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

23 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих Донецької та Луганської народних республік.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні.

В подальшому цього ж дня Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, віроломно здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У період з 5 години 24 лютого 2022 року та щонайменше до 2липня 2024 року (включно) підрозділи ЗС та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння.

При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до загибелі людей, у тому числі дітей, та інших тяжких наслідків у вигляді отримання людьми тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Законом України № 1533-VII від 19.06.2014 (надалі Закон № 1533-VII) Розділ І Особливої частини Кримінального кодексу України доповнено статтею 110-2, якою встановлено кримінальну відповідальність за фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України. Закон України № 1533-VII від 19.06.2014 набув чинності 11 липня 2014 року. Приміткою 1 до ст. 110-2 КК України встановлено, що фінансуванням дій, передбачених у цій статті, є дії, вчинені з метою їх фінансового або матеріального забезпечення.

У свою чергу, губернатор Ярославської області Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи представником влади РФ, діючи умисно, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість загибелі людей, зокрема й цивільного населення, та настання інших тяжких наслідків, розуміючи, що він порушує встановлений ст.ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на недоторканість та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та державного кордону, насильницької зміни й повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, а також розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, здійснив фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території, державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, в серпні 2022 року, але не пізніше 21 серпня 2022 року губернатор Ярославської області ОСОБА_5 особисто відвідав тимчасово-окуповану територію України, де в зоні проведення бойових дій передав військовослужбовцям збройних сил РФ необхідну техніку та засоби зв`язку для виконання бойових завдань проти сил оборони України, з метою зміни меж її території та державного кордону, насильницької зміни й повалення конституційного ладу та захоплення державної влади.

Також, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 вересня 2022 року за ініціативи ОСОБА_5 було прийнято рішення про додаткове виділення з резервного фонду Ярославської області РФ 33 млн. російських рублів для мобілізованих осіб, в тому числі для придбання додаткової екіпіровки для ведення ними бойових дій проти українських військовослужбовців.

В жовтні 2022 року, але не пізніше 23 жовтня 2022року губернатор Ярославської області ОСОБА_5 прийняв рішення про звільнення з 01 листопада 2022 року мобілізованих громадян, які приймають участь в бойових діях проти сил оборони України, від сплати за відвідування дитячого садка та за харчування в школах їхніх дітей.

Окрім цього, за згодою ОСОБА_5 у вказаний період часу було виділено близько 80 млн. руб. на придбання транспорту, екіпірування, обмундирування для військовослужбовців ЗС РФ, а також понад тону іншого так званого «гуманітарного вантажу» для них.

Також, губернатор Ярославської області ОСОБА_5 , видав та особисто підписав «Указ от 31.10.2022 № 296 «О единовременной материальной выплате лицам, приходящим военную службу в районе проведения специальной военной операции» та «Постановление Правительства Ярославской области от 01.11.2022 № 962-п «Об утверждении Порядка назначения и предоставления единовременной материальной выплаты лицам, приходящим военную службу в районе проведения специальной военной операции», чим реалізував здійснення одноразових виплат грошових коштів в розмірі 50 тис. руб. для мобілізованих громадян та 100 тис. руб. для добровольців, які направляються у складі ЗС РФ для виконання бойових завдань проти сил оборони України, з метою зміни меж її території та державного кордону, насильницької зміни й повалення конституційного ладу або захоплення державної влади.

29 листопада 2022 року за ініціативою ОСОБА_5 для здійснення подальшої незаконної окупації території України, зібрано та передано військовослужбовцям збройних сил РФ з Ярославської області, які проходять військову підготовку у Воронежській області для подальшої відправки і ведення бойових дій проти українських військовослужбовців, квадрокоптери, генератори, переносні печі, акумулятори, біноклі, інструменті, екіпірування, продукти харчування, воду та інше додаткове забезпечення, загальною вагою близько 3,5 тон.

Окрім того цього ж дня, з вказаною метою, повторно, за дорученням ОСОБА_5 в Бєлгородську область для бійців дивізіону імені Толбухіна відправлено автопокришки, колісні диски, інструменти, намети, спальні мішки, тепле взуття, продукти харчування й воду.

14 грудня 2022 року губернатор Ярославської області ОСОБА_5 , діючи повторно, для виконання бойових завдань проти сил оборони України, з метою зміни меж її території та державного кордону, насильницької зміни й повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, прийняв участь у відправці військовослужбовцям РФ в Нижньогородську область, де вони проходять підготовку перед відправкою в Україну, вогнегасників, пічок, інструментів, одягу, води, медикаментів й ліків, продуктів харчування та інших речей.

10 березня 2023року за дорученням губернатора ОСОБА_5 , для виконання бойових завдань проти сил оборони України, на тимчасово-окуповану українську територію військовослужбовцям РФ з Ярославської області відправлено чергову партію матеріального забезпечення, до якого увійшли тепловізори, радіостанції, телефонні кабелі, електро- й бензогенератори.

28 квітня 2023 року за ініціативою губернатора ОСОБА_5 , військовослужбовцям ЗС РФ з Ярославля й інших районів області, які перебувають на тимчасово-окупованій українській території й ведуть бойові дії проти сил оборони України, повторно передано необхідне обмундирування й інші речі.

Також, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12 липня 2023 року, за сприянням ОСОБА_5 в зону бойових дій проти сил Збройних сил України, для продовження військовослужбовцями РФ тимчасової окупації української території, їм доставлено вісім автомобілів для перевезення вантажів.

27 липня 2023 року за участю ОСОБА_5 повторно, для виконання бойових завдань проти сил оборони України, з метою зміни меж її території та державного кордону, насильницької зміни й повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, підготовлено до відправки та у невстановлений слідством час відправлено чергову партію матеріального забезпечення, до якого увійшли дрони, радіостанції, генератори, різноманітна техніка, маскувальні сітки, засоби гігієни тощо.

01 серпня 2023 року, за ініціативою губернатора ОСОБА_5 , дев`ятнадцятьом військовослужбовцям ЗС РФ з Ярославської області, які по контракту вибули в Західний воєнний округ для підготовки в навчально-тренувальних центрах перед відправкою на тимчасово-окуповану українську територію для ведення бойових дій проти ЗСУ, видано необхідне обмундирування, додаткове екіпірування й медикаменти. Окрім цього, кожному з вказаних військовослужбовців надано фінансову допомогу від регіону в сумі 210 тис. російських рублів.

Крім того, в лютому 2024 року, але не пізніше 21 лютого 2024 року губернатор Ярославської області ОСОБА_5 прийняв участь в організації відправлення 20 тон так званого «гуманітарного вантажу» в Толбухінський дивізіон й 299-й парашутно-десантний полк, де проходять службу військовослужбовці з Ярославської області, які виконують бойові завдання проти сил оборони України, з метою зміни меж її території та державного кордону, насильницької зміни й повалення конституційного ладу або захоплення державної влади. Зокрема до складу переданого вантажу увійшли будівельні матеріали, для створення оборонних укріплень, вода та інші речі.

У невстановлений слідством час, але не пізніше 05 березня 2024 року, за участю ОСОБА_5 прийнято рішення про збільшення розміру виплат одноразової допомоги з бюджету Ярославської області особам, які приймають участь у бойових діях проти сил оборони України, що спільно з федеральним виплатами становитиме 505 тис. російських рублів.

05 березня 2024 року за вказівкою губернатора Ярославської області ОСОБА_5 повторно, для військовослужбовців 136 полку ЗС РФ, які приймають участь у бойових діях на території України, відправлено два автомобілі, автозапчастини, печі, фарбу, маскувальні сітки. Також, цього ж дня за дорученням ОСОБА_5 здійснено доставку на тимчасово-окуповану територію Донецької області 20 тон так званого «гумвантажу», у заклади освіти окупованої території Акімовського району Запорізької області забезпечено російськими підручниками, складеними за стандартами країни-агресора.

Отже, губернатор Ярославської області ОСОБА_5 , умисно, добровільно, щонайменше з серпня 2022 року по березень 2024 року, здійснював фінансове та матеріальне забезпечення військовослужбовців збройних сил РФ, які приймають участь у бойових діях на території України проти сил оборони України,з метою зміни меж території, державного кордону України, а також насильницької зміни й повалення конституційного ладу та захоплення державної влади.

ОСОБА_5 02 липня 2024 року повідомлено в порядку ст.ст. 135, 278 КПК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Старший слідчий у клопотанні зазначає і підтримує в судовому засіданні прокурор, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними та оголошеними в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом огляду мережі Інтернет від 16.02.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 27.02.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 08.03.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 11.03.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 04.04.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 04.04.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 28.03.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 21.02.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 10.05.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 13.05.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 30.04.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 30.04.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 29.04.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 22.05.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.05.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 21.05.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 24.05.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 31.05.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 27.06.2024; протоколом огляду мережі Інтернет від 26.06.2024; висновком експерта №33 від 03.06.2024; висновком експерта №40 від 20.06.2024 та іншими матеріалами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження.

05.07.2024 через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та 03.07.2024 через офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України та викликано на 09.07.2024, 10.07.2024 та 11.07.2024 до слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області для отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, допиту як підозрюваного та проведенні інших слідчих та процесуальних дій за участі підозрюваного.

Однак, будучи належним чином повідомленим про виклик, ОСОБА_5 до слідчого відділу не з`явився, про причини неявки не повідомив. Таким чином, ОСОБА_5 ухиляється від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Постановою старшого слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 від 15.07.2024 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у регіональний, державний, міжнародний розшук.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, яке є тяжким злочином, а також уникнення виникнення наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення або ж продовжувати вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, знищення, спотворення будь-яких речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, вчиняти незаконний тиск на свідків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 перебуває на території російської федерації території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, і переховується від органів досудового розслідування, уникає кримінальної відповідальності, останній постановою старшого слідчого від 15.07.2024 оголошений у регіональний, державний, міжнародний розшук і вказана обставина є правовою підставою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України для скерування до слідчого судді клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання з наведених у ньому підстав, думку захисника, яка просить відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку із відсутністю підозрюваного, не з`ясування його заперечень та показань з приводу вчинення дій, які вказані в клопотанні і які поважні на те причини зумовили на їх вчинення, а тому клопотання подане передчасно, наведені ризики у клопотанні не підтвердженні належними доказами, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, яке є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Приймаючи до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, підтвердження прокурором наявність ризиків, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності на окупованій території, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення, знищення чи спотворення речей і документів, які мають відношення до кримінального провадження, продовження вчинення кримінальних правопорушень, його дії становлять надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки у вищевказаному кримінальному правопорушенні, які вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави згідно правил, передбачених у ч. 4 ст. 183 КПК України.

У такому разі, в силу ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 від 16.07.2024, яке погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000013 від 08.02.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1