УХВАЛА

Іменем України

12.10.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчої СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В С Т А Н О В И В :

Слідча за погодженням із прокурором звернулася із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що 29.09.2024 близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебував за місцем свого проживання, а саме в одній з кімнат квартири АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої племінниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без добровільної згоди останньої та з якою ОСОБА_5 перебуває у близьких відносинах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , яка на той час залишилась у нього переночувати, є неповнолітньою та його родичкою, використовуючи її безпорадний стан у зв`язку з неповноліттям, внаслідок якого вона не могла чинити опір та у повній мірі розуміти характер і значення вчинюваних з нею дій, ігноруючи вербальний опір потерпілої та вчиняючи щодо неї психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження, висловлюваннях нецензурної лайки, змушуванні до вступу у статеві відносини, лежачи поруч із ОСОБА_7 в одному ліжку та з метою подолання можливого супротиву його протиправним діям, зжав своєю зігнутою в лікті рукою її за шию, після чого іншою рукою почав торкатися її живота, грудей та в подальшому опустив руку під спідню білизну та користуючись безпорадним станом потерпілої, ОСОБА_5 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням пальців рук, без її добровільної згоди.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 в цей час та місці зняв з потерпілої ОСОБА_7 спідню білизну та оголивши свій статевий орган, ліг зверху на дитину та вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло потерпілої з використанням геніталій, без її добровільної згоди.

Крім цього, 30.09.2024 у вечірній час доби (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 перебував за місцем свого проживання, а саме в одній з кімнат квартири АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло неповнолітньої племінниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без добровільної згоди останньої та з якою ОСОБА_5 перебуває у близьких відносинах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , яка на той час тимчасово у нього проживала, є неповнолітньою та його родичкою, використовуючи її безпорадний стан у зв`язку з неповноліттям, внаслідок якого вона не могла чинити опір та у повній мірі розуміти характер і значення вчинюваних з нею дій, ігноруючи вербальний опір потерпілої та вчиняючи щодо неї психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження, висловлюваннях нецензурної лайки, змушуванні до вступу у статеві відносини, лежачи поруч із ОСОБА_7 в одному ліжку, та з метою подолання можливого супротиву його протиправним діям, зжав своєю зігнутою в лікті рукою її за голову та стиснув за передпліччя, після чого іншу руку опустив під спідню білизну та користуючись безпорадним станом потерпілої, ОСОБА_5 повторно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням пальців рук, без її добровільної згоди.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 в цей час та місці вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням у тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій, без її добровільної згоди.

Крім цього, 02.10.2024 близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував за місцем свого проживання, а саме в одній з кімнат квартири АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої племінниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без добровільної згоди останньої та з якою ОСОБА_5 перебуває у близьких відносинах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , яка на той час тимчасово в нього проживала, є неповнолітньою та його родичкою, використовуючи її безпорадний стан у зв`язку з неповноліттям, внаслідок якого вона не могла чинити опір та у повній мірі розуміти характер і значення вчинюваних з нею дій, ігноруючи вербальний опір потерпілої та вчиняючи щодо неї психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження, висловлюваннях нецензурної лайки, змушуванні до вступу у статеві відносини, лежачи поруч із ОСОБА_7 в одному ліжку, та, з метою подолання можливого супротиву його протиправним діям, зжав своєю рукою її за руку, після чого іншу руку опустив під спідню білизну та, користуючись безпорадним станом потерпілої, ОСОБА_5 повторно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням пальців рук, без її добровільної згоди.

Таким чином, як зазначає слідча у клопотанні, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої неповнолітньої особи з використання геніталій та пальців рук, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчинені повторно щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Як слідує зі змісту клопотання, вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви від 10.10.2024;

- протоколом допиту неповнолітньої ОСОБА_7 з додатками;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- актом судово-медичного обстеження № 1684;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

- протоколом обшуку від 10.10.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином, за словами слідчої, під час досудового розслідування зазначеними доказами встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за якими останньому пред`явлено обґрунтовану підозру.

Із метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу, свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, котре відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідча за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити. За її словами, кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням фізичного та психологічного насильства. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам, так як, зокрема, підозрюваний може впливати на потерпілу та свідків. Підозрюваний не має постійного місця проживання, житло винаймає, міцних соціальних зв`язків не має . Слідчі дії тільки фактично розпочались і, перебуваючи на волі, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, наприклад, знищити докази. Вважає, що обсяг доказів на даний час є достатнім для обрання ОСОБА_5 суворого запобіжного заходу. Просила критично оцінити показання підозрюваного стосовно потерпілої, оскільки на даний час у слідства відсутні належні та допустимі докази психічного стану ОСОБА_7 .

Підозрюваний в судовому засіданні зазначив, що нічого подібного не вчиняв, з прокурором та слідчим не згоден. У потерпілої вбачає наявність психічних відхилень, так як вона періодично лікувалася в психлікарні. Пообіцяв з`являтися за викликом до слідчого (прокурора), не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, впливати на потерпілу та свідків. Не згоден з окремими показаннями останніх. Просив обрати нічний домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток).

Адвокат ОСОБА_6 вважає клопотання необґрунтованим, яке будується лише на показаннях потерпілої, котра має певні психічні відхилення. Підозра також необґрунтована, ризики відсутні. Звертав увагу, що підзахисний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, а потерпіла та свідки вже допитані слідством. До того ж жоден зі свідків взагалі не був очевидцем події.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Окрім цього, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час існують ризики, на які посилалась сторона обвинувачення та котрі є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Насамперед, мова йде про ризики переховування від органів досудового розслідування, а також впливу на потерпілу, свідків.

Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova) § 58). Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі робить цей ризик достатньо високим.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 не в останню чергу підтверджується показаннями потерпілої та свідків, які знайомі підозрюваному, що не виключає можливість здійснення на них незаконного впливу, із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від особи, який є потерпілим/свідком у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у особливо тяжкому злочині, враховуючи його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків в місці фактичного проживання, репутацію та майновий стан підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить запобігання ризикам, наведеним у клопотанні.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання.

Керуючись ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 17 год. 45 хв. 10 жовтня 2024 року.

Строк дії ухвали встановити до 17 год. 45 хв. 08 грудня 2024 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя