ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 478/2026/19 Головуюча у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/488/24 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали провадження (кримінальне провадження № 0000290) за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дозвіл на затримання з метою приводу

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, мешкаючого в АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Херсонського апеляційного суду на розгляді перебувають матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 01 липня 2021 року відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України, яке надійшло на розгляд суду 30.09.2024 року.

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся до Херсонського апеляційного суду з клопотанням про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його приводу для вирішення питання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вироком Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_7 засуджено за п. 12. ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі та виправдано, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Зазначений вирок ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04.10.2023 року залишений без змін.

Постановою Верховного Суду від 30.05.2024 року вищевказана ухвала Миколаївського апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасована і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Цією постановою відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 30.05.2024 до 28.07.2024 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25.07.2024 року відносно ОСОБА_7 продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22.09.2024 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10.09.2024 року задоволено заявлений відвід обвинуваченого ОСОБА_7 судді ОСОБА_11 , що в подальшому унеможливило утворити в Миколаївському апеляційному суді новий склад колегії суддів для розгляду даного кримінального провадження. Зважаючи на зазначене до Верховного Суду було скеровано подання про направлення даного кримінального провадження відносно ОСОБА_7 до іншого суду апеляційної інстанції.

Під час перебування даного кримінального провадження у Верховному Суді строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , визначений ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25.07.2024 року, закінчився і обвинуваченого ОСОБА_7 було звільнено з-під варти з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Разом з тим, як зазначає в клопотанні прокурор, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватись від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень не втратили своєї актуальності.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, є особою раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, характеризується негативно, не працює, не має постійного місця проживання.

Крім того, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, його характеру та наслідків, що настали, у вигляді смерті особи, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального припорошення, вищевказані ризики дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забігти зазначеним ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який частково підтримав заявлене клопотання, а саме тільки в частині обрання запобіжного заходу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти його задоволення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи клопотання, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.ч. 2, 4 ст. 194 КПК України).

З огляду на зазначені положення закону суду під час вирішення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити: 1) кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та обґрунтованість підозри; 2) ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 3) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у випадку їх встановлення; 4) обґрунтованість розміру застави.

Так, в провадженні Херсонського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначена на стадії досудового розслідування, в тому числі і в ухвалах слідчих суддів про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, які набрали законної сили.

На даний час, обвинувальний акт разом з матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_7 перебуває на розгляді в суді, де за результатами його розгляду буде визначено обґрунтованість та доведеність пред`явленого йому обвинувачення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , про які зазначає прокурор, колегія суддів дійшла таких висновків.

Ризик переховування від суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Колегія суддів враховує, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) також і загроза відносно суворого покарання. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. В даному випадку тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від суду.

Водночас у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний (обвинувачений) може втекти.

Так, ОСОБА_7 є особою не одруженою та не працевлаштованою, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку, відсутність міцних соціальних зв`язків, має негативну характеристику, не має постійного місця проживання.

Наведені вище обставини дають підстави вважати такий ризик наявним.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обумовлений тим, що ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою за вчинення умисних, корисливих злочинів і знову обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть особи, що вказує на його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, злочинність його намірів та небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, офіційних та постійних джерел доходів не має, що може спонукати його до вчинення іншого кримінального правопорушення. Відсутні у нього і міцні соціальні зв`язки, що вказує на відсутність у нього осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки. Також, у ОСОБА_7 не має зареєстрованого на праві власності житла.

Наведені вище обставини дають підстави слідчому вважати такий ризик наявним.

Таким чином, відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками можливого вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак, вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими та доведеними зазначені в клопотанні прокурора ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ті обмеження та обов`язки, що покладаються на обвинуваченого при їх обранні будуть недостатніми за наведених вище обґрунтувань. Належних доводів на спростування вказаних тверджень стороною захисту та обвинуваченим наведено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто злочину, який спричинив загибель людини, колегія суддів приходить до переконання про відсутність обґрунтованих підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду даного клопотання прокурора перебуває в судовому засідання, клопотання прокурора про привід обвинуваченого ОСОБА_12 в судове засідання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193-194, 331, КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити частково

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21 грудня 2024 року, включно, з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Взяти обвинуваченого ОСОБА_7 під варту.

Виконання ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та Головне управління національної поліції в Миколаївській області.

Контроль за виконання ухвали покласти на Миколаївську обласну прокуратуру.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили після її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15