1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8243/24 1-кп/335/704/2024
04 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Ухвалою судді від 19.07.2024 призначено підготовче засідання по вказаному кримінальному провадженню.
У підготовчому судовому засіданні процесуальним прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 . Вказане клопотання мотивоване тим, що на теперішній час існує ряд ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які свідчать про необхідність обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби. Так, враховуючи специфіку діяльності ОСОБА_4 , яка пов`язана з переміщенням по території України, а також, з можливим перетином її кордону, існує ймовірний ризик переховування обвинуваченого від суду. Крім того, беручи до уваги, активне ведення бойових дій та збройної агресії російської федерації на території України, діяльність незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених і керованих та фінансованих російською федерацією, що зумовлює тимчасову неконтрольованість окремих територій України, не виключається можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду на вказаних територіях. Враховуючи специфіку скоєння інкримінованого обвинуваченому злочину, а також обставини кримінального провадження, які стали йому відомі в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, останній, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків та потерпілих, анкетні дані та місце проживання яких стали йому відомі під час ознайомлення з матеріалами. Має значення той факт, що ОСОБА_4 в ході своєї діяльності має велике коло спілкування з різними верствами населення, на які має суттєвий психологічний вплив та за допомогою своїх публічних виступів може емоційно впливати на їх свідомість. Вказане підтверджує наявність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків. Окрім того, у разі не застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, з огляду на те, що ОСОБА_4 поширював відповідні матеріали у месенджері «Телеграм». У органу публічного обвинувачення є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, окрім як домашній арешт у нічний час не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначити обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні до судового розгляду. Підтримала доводи зазначені у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та просила обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22.00 год. до 06.00 год, з покладенням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, в тому числі учасниками (підписниками) каналу із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », строком на два місяці.
Обвинувачений та його захисники у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що вважають підозру/обвинувачення необґрунтованими, наявність ризиків жодним чином прокурором не обґрунтовано та не доведено. Зазначено, що досудове розслідування вже завершене та не наведено обставин, необхідних для обрання такого запобіжного заходу. Обвинувачений має постійне місце проживання, регулярно знаходиться на своєму робочому місці, має позитивну репутацію, не судимий, повністю дотримується та дотримувався умов раніше застосованих запобіжних заходів, злочин у якому обвинувачується не є тяжким, ОСОБА_4 має низку хронічних захворювань. Просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, розглянувши заявлене прокурором клопотання, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Дане кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.
Підстав для закриття кримінального провадження або зупинення провадження, немає.
Обвинувальний акт, затверджений прокурором, вручений обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору немає.
З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі вказаного вище обвинувального акту у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.161 КК України.
При вирішенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п.п. 1,3,5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.
При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховуються судом при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , є наявність обґрунтованої підозри/обвинувачення у вчиненні ним злочину. Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України, підтверджується зібраними доказами, які долучені до клопотання та дають суду підстави про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.
При цьому слід зауважити, що суд на даному етапі провадження (проведення підготовчого засідання) не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. Так, під час судового розгляду судом з`ясовано, про наявність обґрунтованої підозри/обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину. Водночас, судом вирішено питання про призначення цього кримінального провадження до судового розгляду.
Виходячи із приписів ст. 184 КПК України прокурор, як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій обвинуваченого, і на докази, що підтверджують ці обставини.
Проте, у порушення наведеної норми процесуального права, прокурором у суді не доведено існування тих ризиків, на які йде посилання у клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.161 КК України, яке за кваліфікацією кримінального правопорушення є нетяжким злочином. При цьому, встановлено, що ОСОБА_4 має статус єпархіального архієрея, монах, раніше не судимий, має постійне місце роботи, постійне місце проживання.
Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися з врахуванням факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Таким чином, враховуючи викладене, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, посилаючись лише на тяжкість покарання, вважаю не доведеним прокурором.
Прокурором у клопотанні не розкрито та не конкретизовано наявність інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. У клопотанні прокурор лише послався на можливість підозрюваним: незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, матеріали провадження не містять відомостей про вчинення будь-якого протизаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Проаналізувавши пояснення учасників процесу та вищеприведені норми закону, дослідивши надані матеріали, суд доходить висновку, що прокурор у судовому засіданні довів наявність обґрунтованої підозри/обвинувачення у вчиненні обвинуваченим злочину, однак не довів обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, відтак відсутні підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.
Разом з тим, аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем обов`язки, які можливо покласти на ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що у даній, конкретній справі, ураховуючи стадію судового розгляду, те що потерпілі та свідки у вказаному кримінальному провадженні не допитані, публічність обвинуваченого за родом його діяльності, наявність у нього паспорта для виїзду за кордон, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до ОСОБА_4 , може бути покладення на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 184, 194, 314, 315, 350, 369, 372 КПК України, суд, -
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
У судове засідання викликати прокурора, потерпілих, обвинуваченого, захисників.
Клопотання процесуального прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- не відлучатися із Запорізької області без дозволу суду;
- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали суду про покладення обов`язків на обвинуваченого до 04.12.2024 включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1