Дата документу 18.11.2024 Справа № 336/9765/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/9765/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1051/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_11 (з урахуванням змін), обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Долинка Гуляйпільського району Запорізької області, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, працюючий в АТ «Мотор Січ», одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначеного покарання у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 4805 грн. 36 коп. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за наступних обставин.

20 серпня 2021 року, приблизно о 20.05 годині, водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Ігоря Сікорського в напрямку вул. Полякова. В цей же час, у зустрічному водію ОСОБА_7 напрямку, по проїзній частині вул. І.Сікорського, в темну пори доби, без освітлення, рухався мопед без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_12 , який не мав посвідчення водія на право керувати транспортним засобом відповідної категорії - А1.

Під час руху водій ОСОБА_7 наближаючись до Т-образного нерегульованого перехрестя вул. І. Сікорського та вул. Полякова, перед зміною напрямку свого руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також не надавши дорогу мопеду під керуванням водія ОСОБА_9 , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному йому напрямку прямо, змінив напрямок свого руху вліво з метою виконати маневр лівого повороту на вул. Полякова, в наслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де передньою частиною керованого автомобіля скоїв зіткнення з вказаним мопедом.

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.5, 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

??- п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

??- п. 10.5. Поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч;

- п. 16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.л.10.1, 10.5, 16.13 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № CE-19/108-21/11287-ІТ від 30.09.2021, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 1667п від 11.10.2021, закрита тупа травма правої нижньої кінцівки: багатоуламковий перелом середньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням дистального уламка, медіальної кісточки зі зміщенням, рана м`яких тканин правого колінного суглобу у ОСОБА_9 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Закрита тупа травма голови, обличчя та шиї: перелом остистого відростка третього шийного хребця без зміщення кісткових уламків; перелом правого суглобового відростка тіла С6 справа з розповсюдженням лінії перелому на остистий відросток; перелом правого суглобового відростка тіла С7 справа з розповсюдженням лінії перелому на остистий відросток; забійно-рвана рана лівого вуха, множинні садна м`яких тканин обличчя у ОСОБА_9 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Закрита тупа травма грудної клітини: перелом остистих відростків Th2 Th3 Th4 Th6 Th7 зі зміщенням, контузія в субплевральних задніх відділах сегментів S1 правої легені, S1/S2 лівої легені, в субплевральних відділах сегментів S6 S9 S 10 у ОСОБА_9 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупих предметів. Можливість виникнення виявлених тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди, не виключається.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом його дій, вважає вирок суду незаконним в частині вирішення цивільного позову.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, вартість лікування та ліків, а розмір моральної шкоди не підтверджується належними та допустимими доказами.

Звертає увагу, що суд ухвалив вирок в частині відшкодування моральної шкоди без урахування його письмових заперечень та вимог кримінального процесуального закону, цивільного процесуального кодексу, судової практики Верховного Суду, рішень ЄСПЛ та міжнародних гарантій для обвинуваченого.

Просить вирок в частині вирішення цивільного позову змінити, відмовити потерпілому в задоволенні його позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважав вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просив вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненими ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

24 вересня 2024 року від прокурора надійшли зміни до апеляційної скарги, в яких він просить вирок скасувати, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України, прокурора, який вважав, що наявні підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, представника потерпілого, який у вирішенні цього питання поклався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційних скаргах не оспорюються.

Переглядаючи вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди такої особи на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки -у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 20 серпня 2021 року ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за який згідно зі ст. 49 КК України становить 3 роки.

Таким чином, на час надходження кримінального провадження до апеляційного суду та перегляду вироку судом апеляційної інстанції, минуло більше 3 років з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального проступку, при цьому матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

Крім того під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Обвинувачений вказане клопотання підтримав та просив його задовольнити.

За таких обставин колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Вирішуючи питання в частині цивільного позову, колегія суддів, враховуючи вимоги ст. 129 КПК України, вважає за необхідне цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без розгляду у зв`язку із закриттям кримінального провадження.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу (з урахуванням змін) прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 серпня 2024 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4