Справа№751/7955/24
Провадження №1-кс/751/2015/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника - адвоката ОСОБА_3 ,

підозрюваних ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру від 03.07.2024 ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України у кримінальному провадженні №0000807 від 13.05.2024 року, в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2024 до слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 як захисника в інтересах підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України, в якій заявник просить: 1) Скасувати повідомлення від 03.07.2024 ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК про підозру від 03.07.2024 старшої слідчої відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , погоджені прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №000807 від 13.05.2024;

2) Зобов`язати вказаних посадових осіб вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час такого повідомлення про підозру.

Скаргу заявник мотивує тим, що групою слідчих слідчого управління ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за однаковими підозрами від 03.07.2024 ОСОБА_4 і від 16.08.2024 ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, без зазначення, що з літа 2022 вони є військовослужбовцями і за власним бажанням під час мобілізації призвані до лав ЗСУ.

За версією слідства, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підозрюються у вербуванні людини з використанням уразливого стану особи з метою експлуатації, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

А саме, розробили план незаконного звільнення військовослужбовців від військової служби під час воєнного стану та отримання відстрочки від мобілізації' віськовозобов`язаних осіб шляхом створення фіктивних підстав, як передбачені Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме організації укладення фіктивного шлюбу чоловіків, які бажають уникнути військової служби з жінкам, які мають 1 або 2 групу інвалідності за фактичних обставин наведених у повідомленні про підозру.

Вказану підозру ОСОБА_4 сторона захисту вважає необґрунтованою, такою, що не містить достатніх доказів на її підтвердження, повідомлення про підозру складено без відповідних на те підстав. За результатами аналізу тексту цього повідомлення та матеріалів кримінального провадження, наданих на її обґрунтування, стороною захисту встановлено, що формулювання письмового повідомлення про підозру не свідчить про наявність ознак інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 149 КК України. Причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому одного епізоду кримінального правопорушення не підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Також захисник з посиланням на положення ст. 55 КПК України, якою передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вказує, що ОСОБА_10 (потерпілій) жодна така шкода не завдана і тому вона не є і не може бути потерпілою у цьому кримінальному провадженні. Направленість же дій обох підозрюваних, вважає, розкрита в долученому до скарги протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 16.08.2024. Тому, на думку скаржника, оголошена ОСОБА_4 підозра є незрозумілим набором подій, що не розкриває елементів складу злочину за ст. 149 КК України. А саме об`єктивної і селективної його сторін, спростовують направленість умислу на торгівлю людиною, а ОСОБА_10 не є потерпілою, а могла б бути лише співучасницею інкримінованого в підозрі неконкретного звинувачення, якою не є, її участь у кримінальному провадженні є нічим іншим, як допомогою працівникам відділу міграційної поліції у провокації злочину відносно обох підозрюваних, які неочікувано для поліцейських виявилися військослужбовцями ЗСУ, тому це і укрито в підозрах.

Військовослужбовцям ЗСУ не можна інкримінувати ухилення від мобілізації, натомість інкримінують. А зазначеним у підозрі невстановленим військослужбовцем і є ОСОБА_5 , метою якого було звільнення з ССО ЗСУ та поновлення в підрозділі, де служить ОСОБА_4 .

Заявник - адвокат ОСОБА_3 та підозрювані ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Заявивши, що підозра є необґрунтованою, а дії ОСОБА_4 не містять складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України. Підозра не підтверджується жодними доказами, які зібрано органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000807 від 13.05.2024 року. При цьому захисник ОСОБА_3 просив долучити до матеріалів скарги матеріали одержані стороною захисту внаслідок виконання ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме інформації про телефонні дзвінки абонентського номеру НОМЕР_1 (який належить потерпілій ОСОБА_10 ) у період з 01.01.2024 до 15.08.2024, звертаючи увагу суду на те, що вказана інформація спростовує версію сторони обвинувачення про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а тільки підтверджує наявність провокацій з боку органу досудового розслідування. Також адвокат ОСОБА_3 посилався на неправомірність внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань органом досудового розслідування про кримінальне правопорушення №0000807, що відбулося 13.05.2024 року за ознаками ч.1 ст. 149 КК України.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні скарги, оскільки обставини, на які посилається заявник, спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, крім того, на врученій підозрі суб`єктом оскарження вчинено дати її складання та підписання, зміст підозри відповідає вимогам ст. 277 КПК України, вручено підозру у спосіб, встановлений ст.ст. 276, 278 КПК України. Слідчий зауважила, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000807 від 13.05.2024 року, слідчий суддя доходить наступного.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 303КПК України учасниками кримінального провадження оскаржується, зокрема, нездійснення слідчим, прокурором процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000807 від 13.05.2024 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 149 КК України.

З копії повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, доданої заявником до скарги, убачається, що воно складене та підписане 03 липня 2024 року старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції ОСОБА_8 , погоджено 03.07.2024 року прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 , яким повідомлено 03.07.2024 о 19 годині 36 хвилин ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Письмове повідомлення про підозру із пам`яткою про процесуальні права та обов`язки вручив: слідчий у кримінальному провадженні - старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 (а.с.23-26).

Метою вручення письмового повідомлення про підозру є доведення до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, що у сторони обвинувачення існують фактичні та юридичні підстави підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення.

Правила, що визначають кого у кримінальному провадженні вважати підозрюваним, зазначені у ст. 42 КПК, у той час як загальні положення, які регулюють питання процедури повідомлення про підозру, містяться у главі 22 КПК (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к).

Так, підозрюваним є (1) особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, (2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або (3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Тобто кримінальний процесуальний закон визначає три рівнозначні випадки за відповідності ситуації особи хоча б одному з яких вона вважається такою, що є підозрюваною у кримінальному провадженні.

За змістом оскаржуваного рішення вбачається, що у ситуації з ОСОБА_4 йдеться про перший випадок, передбачений ч. 1 ст. 42 КПК (підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру).

При цьому необхідно розмежовувати: 1) підозру як припущення про вчинення особою кримінально караного діяння; 2) письмове повідомлення про підозру як процесуальне рішення; 3) повідомлення про підозру як комплекс процесуальних дій, який включає в себе складання та вручення повідомлення про підозру, роз`яснення процесуальних прав підозрюваного, суті підозри, внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Разом із тим, вимоги, відповідність ситуації конкретної особи яким у першому випадку, зазначеному в ч. 1 ст. 42 КПК, може вказувати на наявність у неї статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, включають дві обов`язкові складові, відсутність хоча б однієї з яких свідчить про не набуття такою особою відповідного процесуального статусу. Відповідними елементами, наявність яких слугує критеріями за якими перевіряється чи набула особа статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, є наявність таких фактичних обставин (фактів): (1) складення та підписання щодо особи повідомлення про підозру; (2) вручення повідомлення про підозру у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК (ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 278 КПК; постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к).

Так, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК).

Письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК).

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК).

Згідно ч.1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як видно з копії повідомлення про підозру, доданої заявником до скарги, а так само повідомлення про підозру, що міститься в матеріалах кримінального провадження, наданого в судовому засіданні стороною обвинувачення, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України вручив слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні - старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 , яка отримана підозрюваним ОСОБА_4 о 19 годині 36 хвилині 03.07.2024, про що останній особисто розписався.

Отже, виходячи з наведеного, слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України.

Стосовно доводів заявника про необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 слідчий суддя зазначає наступне.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею такого повідомлення, проте, положення п. 3 ч. 1 ст. 276 та п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в їх системному зв`язку вказують на те, що під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді мають бути не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» та обґрунтованості підозри в цілому.

Разом з тим, положення кримінального процесуального законодавства не містять визначення «обґрунтована підозра», а тому під час розгляду даного виду скарг, слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Вказана норма узгоджується також з ч. 5 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року та «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року).

Слідчий суддя, з метою вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінює надані йому докази не в контексті їх достатності і допустимості для встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні злочину, доведення чи не доведення її винуватості, тобто не з метою отримання висновків, які є необхідними для ухвалення вироку, а лише з метою визначення вірогідності та достатності підстав для висновку про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя, з огляду на доводи та надані стороною обвинувачення матеріали, дійшов висновку про те, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, є обґрунтованою і підтверджується наявністю достатніх доказів (для даної стадії досудового розслідування, яке триває).

Зі змісту ч. 1 ст. 276 КПК України слідує, що у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, на орган досудового розслідування покладається обов`язок здійснити повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, оскільки неповідомлення про підозру може привести до порушення таких загальних засад кримінального провадження як забезпечення права на захист та змагальність сторін. Крім того, для повідомлення особі про підозру стандарт "достатніх доказів (підстав)" передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах "Джон Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року та "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

З повідомлення про підозру та з озвученої у судовому засіданні версії сторони обвинувачення видно, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, а саме: у вербуванні людини з використанням уразливого стану особи з метою експлуатації, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

З огляду на таке, на цій стадії досудового розслідування вирішення слідчим суддею питання про наявність або відсутність в його діях певних елементів складу злочину неможливе, оскільки це може бути вирішене за наслідками дослідження доказів під час судового розгляду і подальшої їх оцінки судом у їх сукупності та взаємозв`язку між собою, зокрема, висновків експертів, показань свідків, обвинувачених тощо, а тому таке рішення не може бути прийняте під час досудового розслідування слідчим суддею, оскільки на цій стадії він не має процесуальної можливості дослідити усі надані сторонами кримінального провадження докази, а також і не може вдаватися до їх оцінки з метою встановлення наявності або відсутності обставин, на які посилається сторона захисту.

Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту, щодо відсутності у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, оскільки вказані обставини не є підставою для скасування підозри, а у випадку їх доведення ці обставини можуть слугувати підставою для закриття кримінального провадження стороною обвинувачення у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України, як однією з форм закінчення досудового розслідування (п.5 ч.1 ст. 3 КПК України).

Частина 1 статті 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Отже, оцінюючи сукупність наведених доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи заявника про протиправність повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 03 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000807 від 13.05.2024, не знайшли підтвердження при розгляді слідчим суддею, а тому у задоволенні скарги слід відмовити у відповідності до п.4 ч.2 ст. 307 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру від 03.07.2024 ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України у кримінальному провадженні № 0000807 від 13.05.2024 року, в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 09 вересня 2024 року о 16 годині 30 хвилин.

Слідчий cуддя ОСОБА_1