Справа № 183/7894/24
№ 1-кп/183/1713/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000181 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юргінське Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого пресувальником в ТОВ «Дніпровський електро-механічний завод», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2012 року у справі №0427/3676/12 зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 травня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Проте ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що він має сплачувати присуджені судом аліменти, в порушення вимог ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, від сплати аліментів злісно ухиляється, чим порушує право своєї малолітньої доньки ОСОБА_6 на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Так, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про необхідність виплати присуджених судом аліментів з моменту набрання законної сили рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи кримінально протиправний умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, з травня 2023 року почав злісно ухилятись від сплати аліментів. Будучи працездатним, не маючи протипоказань до роботи за станом здоров`я, без поважних причин офіційно не працював та не вживав заходів для офіційного працевлаштування, у центр зайнятості з приводу постановки на облік працездатних осіб не звертався, доходи від тимчасових заробітків не декларував, про джерела доходів державного виконавця не повідомляв, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини.

ОСОБА_5 тривалий час не виконував в добровільному порядку покладені на нього судовим рішенням зобов`язання по виплаті аліментів, та навіть після письмового попередження 06.08.2019 та 16.03.2023 державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, передбачену ст. 164 КК України та необхідність погасити заборгованість зі сплати аліментів, продовжив ухилятись від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду аліментів та систематично не сплачував кошти на утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів за період з травня 2023 року до червня 2024 року в сумі 46 570 грн. 55 коп., що сукупно складає суму виплат більш, ніж за три місяці відповідних платежів, та є злісним ухиленням від сплати аліментів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Також додав, що не сплачував аліменти у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, пов`язаним із безробіттям. Наразі, коли працевлаштувався, повністю погасив заборгованість зі сплати аліментів і в подальшому зобов`язується своєчасно сплачувати аліменти. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.

Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 її матір ОСОБА_4 підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, одночасно зазначивши, що обвинувачений повністю погасив заборгованість зі сплати аліментів. Однак, зважаючи на те, що ОСОБА_5 вчинив злочин проти малолітньої дитини, вона його не пробачила і просить суд призначити останньому найсуворіше покарання.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, законного представника неповнолітньої потерпілої та дослідженням доказів щодо обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 164 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд бере до уваги позицію законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , яка просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_5 найсуворіше покарання.

Однак, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; та добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, оскільки на час розгляду кримінального провадження обвинуваченим у повному обсязі погашена заборгованість зі сплати аліментів.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який є таким, що не має судимості, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення та обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, та відсутності обставин, які обтяжують його, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання без ізоляції його від суспільства, що забезпечить, до того ж виконання ним обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей та забезпечення останніх необхідними умовами життя, навчання, виховання, тощо, а саме у виді громадських робіт на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 164 КК України,оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді громадських робітна вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на вісімдесят годин.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1