ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2693/24 Справа № 205/3031/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

на даний час відбуваючого покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року, за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_9

представника установи

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року задоволено подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89) ОСОБА_11 та відповідно до ст. 82 КК України замінено засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначене йому вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 1 рік 8 місяців 19 днів.

Відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, зараховано засудженому ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк його слідування до виправного центру, а саме з дня набрання чинності цієї ухвали до дня прибуття його до виправного центру, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що поведінка засудженого за весь час відбування покарання є сумлінною, оскільки ОСОБА_6 не допускав порушення режиму утримання, має 7 заохочень, що на переконання суду свідчить про те, що поведінка та психологічне ставлення засудженого ОСОБА_6 свідчать про те, що він став на шлях виправлення.

В апеляції:

- прокурор просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтовування апеляційної скарги вказує, що за час відбування покарання у поведінці ОСОБА_6 не відбулись позитивні зміни, оскільки засуджений не працевлаштований, так як адміністрацією колонії не надано жодних доказів на його підтвердження, що унеможливлює об`єктивну оцінку його відношення до суспільно-корисної праці.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів та вже двічі умовно-достроково звільнявся від відбування покарання, однак на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти нові злочини.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, засудженого та його захисника, які кожен окремо заперечували проти доводів прокурора та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, представника установи, який зазначив, що засуджений своєю поведінкою за час відбування покарання довів, що став на шлях виправлення, у зв`язку з чим просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частина 3 цієї статті встановлює, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У п.п.1,17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" зазначено, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. При вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Отже, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.02.2020 року та за весь час відбування покарання режим утримання не порушував та стягнень не мав.

В державну установу Дніпровська виправна колонія №89 ОСОБА_6 прибув 22.03.2021 року, де характеризується позитивно, приймає активну участь у покращенні комунально - побутових умов установи, має сім заохочень, залучений до програми диференційного виховного впливу Духовне відродження, є старшим православної церкви установи, окрім того приймає участь у програмі Освіта є учнем 10 класу, також приймає участь у роботі самодіяльних організацій, є членом санітарно- побутової секції.

Звертається увага на те, що ОСОБА_6 має систематичні заохочення починаючи з 04.10.2021 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Крім того, згідно характеристики засуджений не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, до представників адміністрації проявляє тактовність, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, має достатній рівень необхідний навичок, вину у скоєному визнає.

Також, ОСОБА_6 за час відбування покарання не перебував та не перебуває на обліку, як особа схильна до членоушкодження, самогубства та інше.

Під час апеляційного розгляду представник установи виконання покарань ОСОБА_10 зазначив про позитивну динаміку в процесі виправлення ОСОБА_6 та зауважив, що останній є старшим православної церкви установи, а тому вважав, що є підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Із встановлених вище обставин убачається, що в поведінці ОСОБА_6 спостерігаються позитивні тенденції і така поведінка засудженого є стабільною протягом усього строку відбування покарання, що свідчить про сталість процесу становлення його на шлях виправлення.

Доводи прокурора щодо неможливості заміни покарання на більш м`яке ґрунтуються лише на констатації попередніх судимостей засудженого, що не є слушним, оскільки даним обставинам надана належна правова оцінка судом першої інстанції під час розгляду подання.

Твердження прокурора щодо непрацевлаштування ОСОБА_6 не слугують безумовною підставою для відмови в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, з огляду на те, що відповідно до положень закону під час розгляду подання в порядку вимог ст. 82 КК України, суду серед іншого необхідно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях виправно-трудової установи, наявність чи відсутність стягнень та заохочень за весь період відбування покарання.

Наведені вище, позитивні зрушення в поведінці ОСОБА_6 свідчать про його сумлінне ставлення до виправлення, що слушно зазначено і судом першої інстанції. Крім того, засуджений приймає активну участь у програмах диференційного виховного впливу Духовне відродження, Освіта, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання у виді обмеження волі.

Так, згідно приписів КВК України, саме адміністрація установи виконання покарань зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами, тому обов`язок офіційного та обов`язкового працевлаштування на засуджених покладатись не може, у зв`язку з чим доводи прокурора в цій частині не є переконливими.

Також, колегія суддів зважає на те, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, а саме не тільки карі, а й виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Звертається увага на те, що засуджений, в суді першої та апеляційної інстанції вину свою визнав та розкаявся у вчиненому, що свідчить про його усвідомлення протиправності вчинених дій та критичне ставлення до своєї поведінки.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 своїм ставленням до вчиненого, правослухняною поведінкою під час відбування покарання, участю в програмі виховного впливу, підтриманням добрих стосунків з рідними, відсутністю стягнень, доводить, що став на шлях виправлення.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4