ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3282/24 Справа № 190/1933/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Першотравенськ Дніпропетровської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за клопотанням засудженого про приведення вироку у відповідність до нового закону,

за участю:

прокурора ОСОБА_7

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого щодо декриміналізації його діяння за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року.

На підставі ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України (далі - КК) звільнено засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного йому вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.11.2022 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року приведено у відповідність до КК та вважати ОСОБА_6 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року стосовно ОСОБА_6 , залишено без змін.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що, враховуючи, що ОСОБА_6 згідно з вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.11.2022 року завдав матеріальної шкоди кожному з потерпілих на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння шахрайства, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за даним вироком, на підставі ч.2 ст. 74 КК.

При цьому ОСОБА_6 згідно з вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 спричинив матеріальної шкоди потерпілій на суму 2820 грн., що перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки (2684 грн.), а відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_6 є таким, що задоволенню не підлягає.

Разом з цим, приймаючи до уваги, що остаточне покарання ОСОБА_6 за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023, призначено на підставі ч.1 ст.71 КК, суд вважав за необхідне привести зазначений вирок у відповідність до вимог КК.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

За змістом апеляційної скарги засудженого, останній просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою вирішити питання щодо декриміналізації ч. 4 ст. 185 КК.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, ухвалу суду вважав законною та просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги засудженого щодо декриміналізації його діяння за вироком суду від 06 червня 2024 року є неспроможними, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Вказаним Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24, відповідно до якого Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_6 був засуджений вироком Петропавлівського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року за ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК до остаточно покарання на строк два роки позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на 1 рік.

Надалі 06 червня 2023 року ОСОБА_6 був засуджений вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання за цим вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, яке останній наразі відбуває в ДУ "П`ятихатська виправна колонія (№122)".

Згідно з вироком Петропавлівського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК 16.09.2022, за ч. 2 ст. 190 КК 18.10.2022 та вартість майна, яким він заволодів, становить 2000 гривень і 1800 гривень відповідно.

Станом на 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 гривні та 50 відсотків від цього розміру становлять 1240,50 гривні.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК, у 2022 році становила 2481 гривні.

З огляду на те, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_6 за кожним епізодом згідно з вироком від 24 листопада 2022 року на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2481 гривні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до цього діяння має застосуватися положення ст. 5 КК, оскільки це діяння не є кримінально караним та не підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд першої інстанції, враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 74 КК, обґрунтовано звільнив засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Петропавлівського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року.

Разом з тим, згідно з вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2023 року ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК 17.03.2023 та вартість викраденого ним майна становить 2820 гривень.

Станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 гривні та відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2023 році становила 2684 гривні.

Таким чином, з огляду на те, що вартість викраденого ОСОБА_6 майна за вироком від 06 червня 2023 року на час вчинення діяння становить 2820 гривень та перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 гривні, то вчинене ним діяння є кримінально караним і підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

За таких обставин, доводи засудженого про звільнення його від призначеного покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2023 року є безпідставними, а висновки суду першої інстанції є належними та підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність задоволення клопотання засудженого, при цьому взяв до уваги, що остаточне покарання ОСОБА_6 , яке він відбуває на теперішній час за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2023 року, призначено на підставі ч. 1 ст. 71 КК, суд правильно привів даний вирок у відповідність до вимог КК.

Водночас суд першої інстанції помилково зазначив в резолютивній частині ухвали дату ухвалення вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - 17.03.2024, а не 06.06.2023, що розцінено судом апеляційної інстанції як описка, яка може бути усунена судом першої інстанції шляхом її виправлення.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, а відтак її слід залишити без задоволення, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 74, 404, 405, 407, 539 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо декриміналізації його діяння за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4