ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/838/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002299, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Прокурор заявив клопотання, підтримане представником потерпілого, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на наявність обґрунтованої підозри та продовження існування встановлених раніше ризиків, а саме: переховуватися від суду, продовжити свою кримінально-протиправну діяльність та вчинити новий умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Захисник ОСОБА_6 , думку якого підтримав обвинувачений, категорично заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що прокурором не доведено те, що вказані ризики не зменшились. Просив врахувати наявність міцних соціальних зв`язків та дані про особу обвинуваченого. За наведених обставин просив змінити запобіжний захід на більш м`який, зокрема домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

З наявних в розпорядженні суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді відносно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався в ході судового провадження.

Не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, в даному конкретному випадку суд вважає підозру відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочинів небезпідставною, оскільки кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом. При цьому обґрунтованість обвинувачення перевірятиметься судом, який здійснює судовий розгляд, шляхом оцінки наданих сторонами кримінального провадження та потерпілим доказів при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Також суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до у ваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки із суспільством.

При цьому, суд, проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, та не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним, що свідчить про наявність ризику втечі, встановив, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, наявність ще і інших підстав для позбавлення волі, вважаючи їх релевантними (відповідними) та достатніми.

Також, суд приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

При цьому, приймаючи до уваги дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , а саме вік та стан здоров`я, з огляду на ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши строк тримання під вартою, так як достатні стримуючі фактори, які би свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Також, беручи до уваги відсутність доказів офіційного джерела доходу, наявності міцних соціальних і сімейних зв`язків обвинуваченого, з огляд у на наявність не погашених судимостей суд вважає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є реальним.

При цьому відомості, які би свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження також відсутні.

Дані про те, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину - інваліда та матір пенсійного віку, не можуть бути безумовними підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки самі по собі не свідчать про відсутність наведених ризиків.

При цьому суд погоджується з твердженням сторони захисту про те, що зі сплином часу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дещо знижуються, проте, на думку суду, наведені ризики продовжують існувати і є реальними, і стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у справі ризикам з урахуванням обставин справи та даних щодо особи обвинуваченого, а також забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

При цьому розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі «Lavents v. Latvia» п. 70).

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є підвищена суспільна небезпека злочинів, що інкримінуються обвинуваченому, об`єктом яких є різноманітний спектр суспільних відносин, що охороняються кримінальним законом.

Враховуючи викладене суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не перевищує розумного строку та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки по справі існує справжній суспільний інтерес, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що докази, які би свідчили про те, що на даний час змінилися обставини, які були підставами для застосування обвинуваченому найбільш суворого виду запобіжного заходу і продовження строку його дії або перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені судом раніше, відсутні.

При цьому суд вважає за необхідне залишити без зміни раніше визначений розмір застави, як такий, що забезпечить виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 08 грудня 2024 року включно.

У разі внесення застави в розмірі 805 200 гривень, на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання документа, що це підтверджує, ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти з роз`ясненням зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду, а також з покладенням на нього строком на 2 місяці з моменту звільнення з-під варти наступних обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному провадженні, здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з моменту оголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий