БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/2021/24
Провадження №1-кс/497/729/24
У Х В А Л А

про повернення клопотання для усунення недоліків

28.08.2024 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого відділення №2 слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за №0000460 від 15.08.2024 року,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2024 року до слідчого судді надійшло вказане клопотання.

З поданого клопотання вбачається, що Відділенням № 2 слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеного 15.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000460 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України, за фактом знищення вогнем залишків сільськогосподарських культур на землі сільськогосподарського призначення

За змістом клопотання слідує, що 15.08.2024 невстановлена особа, знаходячись на земельній ділянці, розташованої на південно-східній околиці АДРЕСА_1 , шляхом підпалу знищила залишки сільськогосподарської культури. 15.08.2024 проведений огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості, розташованої на південно-східній околиці АДРЕСА_1 , за координатами 46.389326, 29.287589, у ході огляду якої виявлено залишки пожежі, що являє собою опалені фрагменти рослин, золи, які локалізовані в окремі купи, площею від 4 м2 до 10 м2, в кількості 13 штук, температура в яких вища за навколишню, в деяких купах наявний дим.

Процесуальне керівництво здійснюється прокурором Болградської окружної прокуратури.

Заявник зазначає, що 16.08.2024 допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , зі свідчень якого встановлено, що цього дня приблизно о 10:14 годині, він рухався на службовому автомобілі з смт. Тарутине в напрямку с. Ганнівка Болградського району Одеської області разом з поліцейським СРПП відділення поліції № 2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області капралом поліції ОСОБА_5 , коли під час руху він побачив задимлення на одному з полів за межами с. Єлизаветівка, у зв`язку з чим вони на автомобілі звернули з автомобільної дороги та попрямували в напрямку поля, звідки вбачалось задимлення. По прибуттю до зазначеної земельної ділянки, звідки йшло задимлення, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 побачили там дві особи чоловічої статі, які стояли в полі. У подальшому, підійшовши до зазначених осіб чоловічої статі ОСОБА_6 почав з`ясовувати обставини події, під час яких вказані особи повідомили, що це вони здійснили підпал залишків сільськогосподарської культури. Також, ОСОБА_6 зазначив, що дану подію та пояснення цих осіб зафіксував на належний йому мобільний телефон, а після вже вжив заходи щодо реагування на дану подію слідчо-оперативною групою, а також з локалізації пожежі.

З метою встановлення обставин кримінального правопорушення, виходячи з отриманих показів ОСОБА_6 , 23.08.2024 від останнього отримано заяву про дозвіл на огляд належного йому мобільного телефону (смартфону) виробника Realme, моделі RMX3085, у корпусі темно-синього кольору.

Цього ж дня, 23.08.2024 в період часу з 10:00 по 11:00 годин, проведений огляд мобільного телефону Realme, моделі RMX3085, у корпусі темно-синього кольору, що належить ОСОБА_4 , в ході якого виявлено цифровий відеофайл під умовною назвою «VID1133», розміром 287 МБ, датований 15.08.2024, створений о 10:13:54 годині, тривалістю 2 хвилини 19 секунд, на якому зображені дві особи чоловічої статі, встановлені досудовим розслідуванням як ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які надали пояснення щодо вчинення ними підпалу залишків сільськогосподарської культури на полі.

Враховуючи те, що зазначений цифровий відеофайл містить відомості, які можуть бути використані як доказ, вказаний відеофайл вилучений під час огляду з оглянутого мобільного телефону, шляхом його перекопіювання на оптичний диск формату DVD+R 4,7GB 120 min 16x.

23.08.2024 винесено вмотивовану постанову про залучення до кримінального провадження речового доказу, а саме 1 (одного) фрагменту відеозапису на оптичному диску формату DVD+R 4,7GB 120 min 16 x, а оптичний носій долучений до матеріалів кримінального провадження.

З метою збереження вилучених в ході досудового розслідування предметів диску DVD+R 4,7GB 120 min 16 x - та необхідності їх дослідження в ході слідчих дій, які можуть бути використані як речові докази, засобом чи предметом вчинення кримінального правопорушення, а їх знищення унеможливлює встановлення всіх істотних обставин кримінального правопорушення, є необхідність у накладенні на них арешту шляхом заборони псування, знищення, пошкодження, перетворення.

Приписами ст. 3 КПК передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на стадії досудового розслідування. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, а саме: забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Стаття 172 КПК встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, частина 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання за умови їх належного сповіщення.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК, можливе виключно щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасове вилучення майна відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. 2. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення, тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорстокої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ККС ВС від 22.10.2020 року у справі №677/2040/16-к.

Таким чином, сам по собі матеріальний носій інформації не є речовим доказом у справі.

Відповідно до ст. 135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно ч.6 ст. 135 КПК повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.

Приписами ст. 136 КПК передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно, вся інформація та дані, визначені у ст.135, ч.2 ст. 171, ч.2 ст.173 КПК України повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали поданого клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, вважає, що воно подано з порушенням вимог ст. 170, 171 КПК України.

1.Клопотання не містить інформації про правові підстави тимчасового вилучення майна, на яке слідчий просить накласти арешт, та правові підстави накладання арешту на таке майно, у взаємозв`язку із положеннями ст.ст. 84, 98, 99, 167 КПК України.

2.Клопотання не містить інформації про особу, у якої вилучено майно (власника/користувача майна), в обсязі, визначеному ст.135 КПК України для забезпечення можливості повідомлення учасників провадження.

3.Не зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4.Клопотання не містить визначеного ч.1 ст. 170 КПК України способу арешту (права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) та обґрунтування його застосування.

У тому вигляді, в якому клопотання надано до суду, слідчий суддя позбавлений можливості розглянути його та надати оцінку доцільності відмови чи задоволенню клопотання про арешт майна в розумінні положень ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

У зв`язку з викладеним, клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого слід повернути прокурору для усунення недоліків в строк, передбачений ч.3 ст. 172 КПК України.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділення №2 слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за №0000460 від 15.08.2024 року повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1