Єдиний унікальний номер судової справи № 205/2037/24
Номер провадження № 1-в/932/159/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши подання провідного інспектора Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про направлення засудженої до місця відбування покарання у виді обмеження волі в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання уповноваженої особи органу з питань пробації про направлення засудженої ОСОБА_3 до місця відбування покарання в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.04.2024.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року ОСОБА_3 було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць. Відповідно до ст. 71,ч. 1 ст. 72КК України, за сукупністю вироків, до наново призначеного покарання частково у вигляді 10 днів обмеження волі, було приєднано не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року, та остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць 10 днів.

10.07.2024 засуджена ОСОБА_3 прибула до Шевченківського районного відділу з питань пробації, де вона була ознайомлена з вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року, яким засуджена за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця 10 днів обмеження волі, а також з порядком та умовами відбування покарання у виді обмеження волі, засудженій було роз`яснено порядок слідування до виправного центру, та засуджена була письмово попереджена, що у разі ухилення від одержання припису про виїзд до місця відбування покарання або невиїзду в установлений строк чи неприбуття до виправного центру на підставі ст. 57 КВК України засуджена буде затримана для вирішення питання про направлення її до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, про що засуджена заповнила підписку та надала письмове пояснення. 10.07.2024 засудженій було вручено під особистий підпис припис про виїзд до місця відбування покарання, а також роз`яснено, що вона має самостійно прибути до Державної установи «Конотопська виправна колонія (№130)» протягом трьох діб з моменту отримання припису про виїзд до місця відбування покарання, а саме не пізніше 13.07.2024. Того ж дня до ДУ «Конотопської виправної колонія (№130)» було направлено повідомлення про те, що засуджена ОСОБА_3 направлена до виправної колонії, та вона зобов`язана туди прибути до 13.07.2024.

15.07.2024 до Шевченківського районного відділу надійшло повідомлення з ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)» (за вх. №3467) в якому було повідомлено, що засуджена ОСОБА_3 станом на 13.07.2024 до виправної колонії не прибула.

15.07.2024 з метою встановлення причин невиїзду до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)», інспектором Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 було направлено виклик на 19.07.2024, за місцем проживання засудженої а саме: АДРЕСА_1 , для встановлення причини неприбуття за приписом до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)».

19.07.2024 засуджена ОСОБА_3 з`явилась за викликом до Шевченківського районного відділу та надала письмове пояснення, в якому повідомила, що не прибула до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)» за приписом, так як вона не вважає за потрібне, та не має наміру відбувати покарання у виді обмеження волі. Засуджена ОСОБА_3 не надала до Шевченківського районного відділу жодних документів, що підтверджують поважну причину невиїзду до місця відбування покарання відповідно до врученого припису. Засудженій було повторно роз`яснено та повторно попереджено, що у разі ухилення від одержання припису при виїзд до місця відбування покарання або невиїзду в установлений строк чи неприбуття до виправного центру на підставі ст. 57 КВК України засуджена буде затримана для вирішення питання про направлення її до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, про що засуджена надала письмове пояснення.

На підставі викладеного, уповноважена особа органу з питань пробації просить суд, керуючись ч. 4 ст. 57 КВК України, направити засуджену ОСОБА_3 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали суд доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Обмеження волі - це покарання, що полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, що передбачено ст. 61 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку. Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.

Частиною 2 статті 57 КВК України передбачено, що з урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 КВК України строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Згідно зі ст. 533 КПК України вирок або ухвала, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року щодо ОСОБА_3 надійшов на виконання до Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області. Засудженій ОСОБА_3 10 липня 2024 року був вручений припис про виїзд до місця відбування покарання, а саме до ДУ «Конотопська виправна колонія» (№ 130), а також було роз`яснено порядок слідування до місця відбування покарання, відповідальність за невиїзд в установлений строк або неприбуття до виправного центру, однак остання до державної установи не прибула.

15.07.2024 з метою встановлення причин не виїзду до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)», інспектором Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 було направлено виклик на 19.07.2024, за місцем проживання засудженої, а саме: АДРЕСА_1 , для встановлення причини не прибуття за приписом до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)».

19.07.2024 року засуджена ОСОБА_3 з`явилась за викликом до Шевченківського районного відділу та надала письмове пояснення, в якому повідомила, що не прибула до ДУ «Конотопська виправна колонія (№130)» за приписом, так як вона не вважає за потрібне, та не має наміру відбувати покарання у виді обмеження волі. Засуджена ОСОБА_3 не надала до Шевченківського районного відділу жодних документів, що підтверджують поважну причину невиїзду до місця відбування покарання відповідно до врученого припису. Засудженій було повторно роз`яснено та повторно попереджено, що у разі ухилення від одержання припису при виїзд до місця відбування покарання або невиїзду в установлений строк чи не прибуття до виправного центру на підставі ст. 57 КВК України засуджена буде затримана для вирішення питання про направлення її до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, про що засуджена надала письмове пояснення.

Відповідно до Розділу XI «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженого Наказом від 29.01.2019 №272/5, у разі неприбуття засудженого до ОВ до місця відбування покарання уповноважений орган з питань пробації вживає заходів щодо встановлення причин невиїзду такої особи до виправного центру та у разі встановлення поважної причини невиїзду повторно видає припис на виїзд. У разі невиїзду засудженого до ОВ до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення від одержання припису уповноважений орган з питань пробації надсилає подання про направлення до місця відбування покарання за формою, наведеною в додатку 56 до цього Порядку, до суду для вирішення питання направлення засудженого до ОВ до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом (документально підтверджені). Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання припису. Ухиленням засудженого від отримання припису є його умисні дії, що унеможливлюють вручення уповноваженим органом з питань пробації та підтверджуються документально.

Частина 1 ст. 537 КПК України визначає перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.

Порушене у поданні питання під час виконання вироку відноситься до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, а саме - інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. При цьому, таке питання під час виконання вироків має право вирішувати саме суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу (ч. 1 ст. 537 КПК України).

Стаття 539 КПК України встановлює порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;

3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу;

4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Отже, місцевий суд в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок або в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, не наділений правом вирішувати питання, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України. Оскільки засуджена не прибула до місця відбування покарання, відповідне питання вправі вирішувати місцевий суд, який ухвалив вирок.

Із аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що саме суд, який ухвалював вирок має право надавати дозвіл на затримання особи та направляти її до місць відбування покарання, а не суд за територіальною юрисдикцією знаходження органу пробації, що буде відповідати логічному ланцюгу розгляду судом, який ухвалив вирок, питань пов`язаних з забезпеченням виконання вироку, в тому числі розгляду подання органу пробації щодо затримання особи та направлення засудженої особи до місць позбавлення волі.

Оскільки до матеріалів подання додано вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року, яким ОСОБА_3 засуджено до обмеження волі, враховуючи викладене, розгляд подання органу пробації про направлення особи до місця відбування покарання в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі є неможливим, буде суперечити положенням п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, оскільки належним судом з розгляду цього подання є суд, що ухвалив вирок.

Суд звертає увагу на те, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Із вищевикладених підстав, подання Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, про направлення до місця відбування покарання в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає поверненню до органу пробації, у зв`язку із тим, що Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська не уповноважений на розгляд зазначеного подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-372, 537, 539 КПК України, ст. 57, 58 КВК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, про вирішення питання щодо направлення засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця відбування покарання в порядку для осіб, засуджених до позбавленняволі, повернути органу пробації для звернення до належного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1