печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002164 від 20.11.2023, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002164 від 20.11.2023, що полягає у неповерненні майна вилученого 21.06.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та про зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 21.06.2024 проведено обшук за вищевказаною адресою на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.06.2024 у справі № 757/26061/24-к, у межах кримінального провадження № 0002164 від 20.11.2023, під час виконання яких вилучено майно ОСОБА_4 .

Проте, ухвалою слідчого судді надано дозвіл на відшукання та вилучення речей та документів, шляхом зняття копії інформації. Також вказано, що ОСОБА_4 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, а вилучене майно не містить будь-яких ознак злочину та не має жодного відношення до нього, а відтак підлягає поверненню його володільцю.

Представник особи, в інтересах якої подано скаргу - адвокат ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у скарзі.

Представник органу досудового розслідування у кримінальному провадженні, бездіяльність якого є предметом оскарження, у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0002164 від 20.11.2023.

Як вбачається з матеріалів скарги, в ході проведення обшуку від 21.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.06.2024 у справі № 757/26061/24-к, вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ухвали від 11.06.2024 у справі № 757/26061/24-к, слідчим суддею частково задоволено клопотання сторони кримінального провадження № 0002164 від 20.11.2023 - слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про проведення обшуку та надано дозвіл на проведення обшуку об`єднаних нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .

За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудністю для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч. 1 ст. 306 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого, дізнавача та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

У разі відсутності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні - вони мають бути повернуті власнику.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями; третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

21.06.2024 під час проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді від 11.06.2024 у справі № 757/26061/24-к, стороною обвинувачення, вилучено:

- Системні блоки марки DELL з серійними номерами:

1) 6KWWRA2; 2) G1YK8C2; 3) BNHGZC2; 4) GVOP7J2; 5) BBP8W4J;

6) OPTIPLEX 380; 7) 5FP8W4J; 8) 7BP8W4J; FUJITS4; 10) YM4L005014

11) YM4L005014;

- Системні блоки марки HP з серійними номерами:

1) CZC7187YXM; 2) CZC6297RNL; 3) CZC7509K82; 4) CZC7048V13

5) CZC0481735; 16) CZC02259VG;

- СБПК DEEPCOOL Beijing 0AK231600811 у металево скляному корпусі;

- Ноутбуки:

1) HP Elite Book 8460p; 2) DELL s/n 5GKVXB2; 20) ACER NXH38EU1029240EE6C3400; 21) ACER NXA6TEU009321046C33400

22) ACER NXA6TEU009321046F03400

- Телефони:

1) ZTE A7050 синього кольору 10 шт.; 2) ZTE Blade A54 темно-сірого кольору 2 шт.; 3) Redmi зеленого кольору 1 шт.; 4) Redmi чорного кольору 3 шт.; 5) Redmi синього кольору 1 шт.;

- Навушники Loqi, провідні 8 шт.;

- Телефони Gigaset з зарядним пристроєм 3 шт.;

- Носій інформації «vires in numeris»;

- Мобільні телефони:

1) IPhone 15 Pro Max - IMEI1 НОМЕР_1 ; IMEI2 НОМЕР_2 ;

2) IPhone 11 IMEI1 НОМЕР_3 ; IMEI2 НОМЕР_4 ;

3) IPhone 10 червоний IMEI1 НОМЕР_5 ; IMEI2 НОМЕР_6 ;

4) IPhone 13 Pro Max IMEI1 НОМЕР_7 ; IMEI2 НОМЕР_8 ;

5) IPhone 8 IMEI НОМЕР_9 ;

6) IPhone XS IMEI НОМЕР_10 ;

7) IPhone 14 Pro IMEI НОМЕР_11 ;

8) IPhone 12 IMEI НОМЕР_12 ;

9) IPhone 15 Pro IMEI НОМЕР_13 ;

12) Redmi чёрного цвета IMEI НОМЕР_14 ;

12) IPhone 12 IMEI НОМЕР_15 ;

13) IPhone 12 IMEI НОМЕР_16 ;

14) IPhone 15 Pro Max IMEI НОМЕР_17 ;

15) IPhone 14 Pro Max IMEI НОМЕР_18 ;

16) IPhone 8+ IMEI НОМЕР_19;

- Монітори марки DELL з серійними номерами:

1) S/N:CN-0C4161-TV100-15-119B-A06;

2) S/N:CN-036WJX-74261-52N-444L;

3) S/N:DWXV53WSL00-16U-BVNW-A00;

4) S/N:CN-OWXV53-WSL00-160-BNDW-A00;

- Монітори марки ASUS з серійними номерами:

1) S/N:NBLMTF058762

- Монітори марки Philips з серійними номерами

1) S/N:AU1A

2) S/N:AU1A

3) S/N:AUA8

4) S/N:AUA4

- Монітори марки SAMSUNG з серійними номерами

1) S1/N:M422H9S117560D

- Монітори марки DELL з серійними номерами

1) S/N:CN-09MVHK-B0Z00-115-263B-A06.

Однак, відповідно до мотивувальної частини ухвали слідчого судді, стороні кримінального провадження було надано дозвіл на відшукання та вилучення речей та документів, шляхом зняття копії інформації. Однак, замість зняття копій, що містяться на комп`ютерній техніці та засобах зв`язку шляхом зняття необхідної інформації та даних, залучивши для цього в порядку ст. 236 КПК України спеціаліста, слідчим вказану техніку було вилучено.

Разом з тим, представником органу досудового розслідування не надано докладних відомостей та документів, в яких наводилися б підстави для подальшого утримання майна ОСОБА_4 та його необхідність, як такого, що має значення для подальшого досудового розслідування, оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, або що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні №0002164 від 20.11.2023 не надано, як не надано і підтвердження накладення арешту на вказане майно.

Так, при постановленні даного рішення слідчий суддя наголошує, що обов`язок доведення існування тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в матеріалах судового провадження даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 належного йому майна, а враховуючи, що заперечень на скаргу стороною обвинувачення суду не надано, на судові виклики представник органу досудового розслідування не з`являється, що свідчить про те, що орган досудового розслідування не вважає дане майно таким, що містить відомості, які становлять доказову базу у даному кримінальному провадженні.

За вказаних обставин позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна його законному володільцю спростовується, тобто за встановлених обставин вбачається, що вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, що як наслідок свідчить про бездіяльність сторони обвинувачення, яка полягає у неповерненні майна, що вилучено під час проведення обшуку 21.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , яку необхідно усунути шляхом зобов`язання повернути вилучене майно власнику, відповідно до п. 4 ст. 169 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002164 від 20.11.2023, повернути тимчасово вилучене під час обшуку майно, який відбувався 21.06.2024, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , а саме:

- Системні блоки марки DELL з серійними номерами:

1) 6KWWRA2; 2) G1YK8C2; 3) BNHGZC2; 4) GVOP7J2; 5) BBP8W4J;

6) OPTIPLEX 380; 7) 5FP8W4J; 8) 7BP8W4J; FUJITS4; 10) YM4L005014

11) YM4L005014;

- Системні блоки марки HP з серійними номерами:

1) CZC7187YXM; 2) CZC6297RNL; 3) CZC7509K82; 4) CZC7048V13

5) CZC0481735; 16) CZC02259VG;

- СБПК DEEPCOOL Beijing 0AK231600811 у металево скляному корпусі;

- Ноутбуки:

1) HP Elite Book 8460p; 2) DELL s/n 5GKVXB2; 20) ACER NXH38EU1029240EE6C3400; 21) ACER NXA6TEU009321046C33400

22) ACER NXA6TEU009321046F03400

- Телефони:

1) ZTE A7050 синього кольору 10 шт.; 2) ZTE Blade A54 темно-сірого кольору 2 шт.; 3) Redmi зеленого кольору 1 шт.; 4) Redmi чорного кольору 3 шт.; 5) Redmi синього кольору 1 шт.;

- Навушники Loqi, провідні 8 шт.;

- Телефони Gigaset з зарядним пристроєм 3 шт.;

- Носій інформації «vires in numeris»;

- Мобільні телефони:

1) IPhone 15 Pro Max - IMEI1 НОМЕР_1 ; IMEI2 НОМЕР_2 ;

2) IPhone 11 IMEI1 НОМЕР_3 ; IMEI2 НОМЕР_4 ;

3) IPhone 10 червоний IMEI1 НОМЕР_5 ; IMEI2 НОМЕР_6 ;

4) IPhone 13 Pro Max IMEI1 НОМЕР_7 ; IMEI2 НОМЕР_8 ;

5) IPhone 8 IMEI НОМЕР_9 ;

6) IPhone XS IMEI НОМЕР_10 ;

7) IPhone 14 Pro IMEI НОМЕР_11 ;

8) IPhone 12 IMEI НОМЕР_12 ;

9) IPhone 15 Pro IMEI НОМЕР_13 ;

12) Redmi чёрного цвета IMEI НОМЕР_14;

12) IPhone 12 IMEI НОМЕР_15 ;

13) IPhone 12 IMEI НОМЕР_16 ;

14) IPhone 15 Pro Max IMEI НОМЕР_17 ;

15) IPhone 14 Pro Max IMEI НОМЕР_18 ;

16) IPhone 8+ IMEI НОМЕР_19;

- Монітори марки DELL з серійними номерами:

1) S/N:CN-0C4161-TV100-15-119B-A06;

2) S/N:CN-036WJX-74261-52N-444L;

3) S/N:DWXV53WSL00-16U-BVNW-A00;

4) S/N:CN-OWXV53-WSL00-160-BNDW-A00;

- Монітори марки ASUS з серійними номерами:

1) S/N:NBLMTF058762

- Монітори марки Philips з серійними номерами

1) S/N:AU1A

2) S/N:AU1A

3) S/N:AUA8

4) S/N:AUA4

- Монітори марки SAMSUNG з серійними номерами

1) S1/N:M422H9S117560D

- Монітори марки DELL з серійними номерами

1) S/N:CN-09MVHK-B0Z00-115-263B-A06.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1