ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 344/10969/20

провадження № 51-7740 км 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу із змінами прокурора ОСОБА_7 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року в кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001699 та № 0000153, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, частинами 1 і 2 ст. 186 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, частинами 1 і 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 1 рік 6 місяців;

- за ч. 1 ст. 186 КК України на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Згідно з вироком суду, 02 липня 2020 року приблизно об 11:00 ОСОБА_8 , перебуваючи біля приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на вул. Гетьмана Мазепи, 2 в м. Івано-Франківську, відкрито викрав велосипед «Surly» з велосипедним замком потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 8741 грн, чим спричинив йому матеріальну шкоду на зазначену суму.

03 липня 2020 року в період з 12:35 по 14:40 ОСОБА_8 , перебуваючи біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого на вул. Дудаєва, 13 у м. Івано-Франківську, повторно, відкрито викрав велосипед «Ardis» потерпілого ОСОБА_10 вартістю 1887 грн, чим спричинив йому матеріальну шкоду на цю суму.

24 липня 2020 року о 17:30 ОСОБА_8 , перебуваючи біля Вовчинецької сільської ради, що на вул. Вовчинецькій, 39 у с. Вовчинець Івано-Франківського району Івано-Франківської області, повторно, таємно викрав велосипед «Avanti» модель «Smart», належний потерпілому ОСОБА_11 , вартістю 3570 грн, чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково. Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 змінено.

Постановлено вважати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, частинами 1 і 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 1 рік 6 місяців;

- за ч. 1 ст. 186 КК України на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України до вказаного покарання повністю приєднано покарання за вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2021 року у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, та на підставі ч. 3 ст. 72 КК України кожне з покарань постановлено виконувати самостійно (без звернення до виконання через сплату штрафу).

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

У решті вирок суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає про те, що апеляційний суд, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України та призначаючи остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі та штрафу, звільнив ОСОБА_12 від відбування лише частини покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, що є неприпустимим, а звільнення від відбування покарання у виді штрафу ст. 75 КК України не передбачено. Крім того, прокурор посилається на те, що суд апеляційної інстанції, відхиляючи доводи прокурора в частині неможливості застосування ст. 75 КК України, не навів переконливих підстав для прийняття такого рішення, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України. При цьому зазначає, що апеляційний суд належно не врахував досудової доповіді органу пробації, у якій зазначено, що в ОСОБА_8 високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення.

У зміненій касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду змінити та виключити посилання на застосування ч. 4 ст. 70 КК України. Призначити ОСОБА_8 покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. При цьому прокурор посилається на висновок Верховного Суду, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 01 квітня 2024 року (справа № 183/6854/20).

Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу із змінами прокурора не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримав подану касаційну скаргу із змінами та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 не заперечував щодо задоволення касаційної скарги із змінами сторони обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши наведені в касаційній скарзі із змінами доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга із змінами підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Обґрунтованість засудження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, частинами 1 і 2 ст. 186 КК України, а також звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України у касаційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому в касаційному порядку не перевіряються.

У касаційній скарзі із змінами прокурор зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, неправильне застосування принципу призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Прокурор вважає, що у випадку коли особі попереднім вироком призначене реальне покарання, а за новим вироком призначене покарання, від відбування якого її звільнено на підставі ст. 75 КК України, то положення ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються, а кожен вирок у такому випадку виконується самостійно.

Колегія суддів погоджується з такими доводами прокурора з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зробила висновок про те, що якщо особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, за вироком суду було призначено покарання, яке ухвалено відбувати реально, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, за які за новим вироком особі призначається покарання із застосуванням на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, положення ч. 4 ст. 70 цього Кодексу щодо призначення остаточного покарання не застосовуються і кожний вирок - попередній, за яким особа має відбувати покарання реально, та новий, за яким її звільнено від відбування покарання з випробуванням, виконується самостійно (постанова від 01 квітня 2024 року у справі № 183/6854/20).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2021 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, тобто до покарання, яке підлягає реальному відбуванню.

Відповідно до вироку у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

А тому суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про необхідність застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

При цьому апеляційний суд в ухвалі правильно зазначив, що покарання у виді штрафу, призначене вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2021 року, підлягає самостійному виконанню.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу із змінами прокурора та виключити з ухвали апеляційного суду посилання на застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу із змінами прокурора ОСОБА_7 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Виключити з даної ухвали посилання на застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 1 рік 6 місяців;

- за ч. 1 ст. 186 КК України на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2021 рокустосовно ОСОБА_8 виконувати самостійно (без звернення до виконання через сплату штрафу).

У решті судове рішення залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3