Справа № 545/4649/24
Провадження № 1-в/545/722/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Полтава подання ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про звільнення від відбування покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України на засуджену ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В :

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)», в якому прохають привести вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 року щодо засудженої ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України, щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

На адресу суду від засудженої та представника колонії надійшли заяви про розгляд подання без їхньої участі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2019 року, затвердили угоду від 31 травня 2019 року про примирення між потерпілим та обвинуваченою ОСОБА_4 , у кримінальному проваджені за № 0001005 від 10 травня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначено їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 31 травня 2019 року покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2020 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначено їй покарання у вигляді 4 місяців арешту . На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 ( трьох) місяців арешту, остаточно призначено покарання ОСОБА_4 у виді 5(п`яти) місяців арешту .

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено їй покарання:

за ч. 1 ст. 121 КК України - у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 6 ( шести) років позбавлення волі .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань за даним вироком та вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту, остаточно призначено покарання ОСОБА_4 у вигляді 6 (шести) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі, обчислюючи термін відбування такого покарання з дня взяття її під варту по даному кримінальному провадженню, тобто з 12 липня 2019 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23.02.2021 року, вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 р. щодо ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, змінено. Виключено із вироку посилання суду на наявність в ОСОБА_4 судимості згідно вироку суду від 11 грудня 2006 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 289 КК України, та посилання суду на наявність в ОСОБА_4 судимості згідно вироку суду від 05 червня 2009 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 304 КК України. В решті вирок залишено без змін.

В той же час, 09.08.2024 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886- IX, яким було внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна».

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зробила висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для засудженого.

У зв`язку зі змінами внесеними до ст. 51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024, після 09.08.2024, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Так, неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 01 січня 2019 року складав 960,50 гривень, а відповідно 2 (два) неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 1921 гривня

Згідно із вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2019 року, ОСОБА_4 09.05.2019 року викрала майно на суму 529,58 гривень, що станом на день скоєння крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

Згідно із вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2020 року, ОСОБА_4 05.06.2019 року викрала майно на суму 466,67 гривень, що станом на день скоєння крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 року, ОСОБА_4 09.07.2019 року могла спричинити потерпілому матеріального збитку на суму 1303,22 гривень, що станом на день скоєння незакінченого замаху на крадіжку складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

З вищевикладеного необхідно дійти до висновку, що діяння за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, на даний час не можуть вважатись кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого остання засуджена не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2019 року, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2020 року, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України завдала матеріальну шкоду потерпілим на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжок, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засуджену ОСОБА_4 від призначеного їй покарання за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння та вважати засудженою за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 року за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Таким чином, подання ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 74, 82 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про звільнення від відбування покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України на засуджену ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_4 вважати засудженою за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2020 року за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1