Справа № 463/6443/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/854/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за заявою від 29 травня 2024 року №80100/9.1.4/15-24.

Таке своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що уповноважені особи ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, отримавши заяву від 29 травня 2024 року №80100/9.1.4/15-24 дотрималися вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення

В апеляційній скарзі представник Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, такою, що суперечить вимогам ч.1 ст. 214 КПК України. Зазначає, що 29 травня 2024 року Міністерство юстиції України звернулось до ДБР із заявою про внесення відомостей до ЄРДР, в якій повідомляло про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 367 КК України, невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_7 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати йому відшкодування в розмірі 143718,12 грн. на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дорохов та інші проти України». Звертає увагу, що Міністерство юстиції України повідомляло ДБР що у додатках до поданої заяви від 29 травня 2024 року містяться всі наявні у Міністерства юстиції України документи, що можуть бути використані працівниками ДБР в якості доказів, та які свідчать про наявність об`єкту та об`єктивної сторони кримінального правопорушення. Стверджує, що в поданій заяві Міністерство юстиції України просило внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, здійснити досудове розслідування та встановити винних осіб, проте, Першим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, листом від 02 липня 2024 року Міністерство юстиції України повідомлено про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР на підставі заяви від 29 травня 2024 року. Вважає, що у заяві Міністерства юстиції України було зазначено конкретні обставини про кримінальні правопорушення, які є хоч і не повними, але достатніми у вказаних правовідносинах, зокрема для попередньої кваліфікації та внесення відомостей до ЄРДР та належного проведення досудового розслідування. При цьому, апелянт зазначає, що для перевірки відомостей, зазначених у заяві, та остаточної кваліфікації кримінального правопорушення необхідно провести слідчі дії для здобуття та дослідження вже наданих доказів, які можуть свідчити про наявність чи відсутність в діях осіб ознак кримінальних правопорушень.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою задоволити скаргу Міністерства юстиції України, зобов`язати уповноважених осіб Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) ТУ ДБР, розташованого у м.Львові внести відомості за заявою Міністерства юстиції України від 29 травня 2024 року №80100/9.1.4/15-24 про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань та провести досудове розслідування.

Будучи повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, однак, подала клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутності, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд такої проводити за відсутності представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинені кримінальні правопорушення за заявою від 29 травня 2024 року №80100/9.1.4/15-24.

При цьому, у скарзі представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 зазначила, що у даній заяві повідомлено про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 КК України невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_7 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати йому відшкодування в розмірі 143718,12 грн, на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дорохов та інші проти України». Одночасно Міністерство юстиції України повідомляло Державне бюро розслідувань, що у додатках до поданої заяви від 29 травня 2024 року містяться всі наявні у Міністерства юстиції України документи, що можуть бути використані працівниками Державного бюро розслідувань в якості доказів, та які свідчать про наявність об`єкту та об`єктивної сторони кримінального правопорушення. Зокрема такими документами є: заява громадянина ОСОБА_7 № 38876/21 з доданими до неї документами, рішення Європейського суду з прав людини від 05 жовтня 2023 року у справі «Дорохов та інші проти України», платіжне доручення від 14 грудня 2023 року № 410 та інші матеріали справи. При цьому, Першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі Територіальне управлінням ДБР), листом від 02 липня 2024 року № 12-11-31433вих-24 повідомлено Міністерство юстиції України про те, що прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви від 29 травня 2024 року про вчинення кримінальних правопорушень, оскільки в даному випадку відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 КК України.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги Міністерства юстиції України, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що у поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення від 29 травня 2024 року №80100/9.1.4/15-24, яка долучена до матеріалів скарги, заявником не зазначено об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеними в повідомленні особами кримінально-каранних діянь та не надано жодних доказів на підтвердження таких.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпеченого діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, враховуючи вищенаведене, прийшов до обгрунтованого висновку, що уповноважені особи ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, отримавши заяву Міністерства юстиції України від 29.05.2024 №80100/9.1.4/15-24 дотрималися вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначених заявником.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними, а рішення слідчого судді законним та обгрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11 липня 2024 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11 липня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за заявою від 29 травня 2024 року №80100/9.1.4/15-24 - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4