Справа № 215/2037/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі в залі судового засідання № 3 клопотання прокурора щодо продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Тернівському районному суді м.Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває дане кримінальне провадження, за яким обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 03.08.2024.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , строком на 60 днів, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п.1,5 ст.177 КПК України: можливість переховуватися від суду, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Просить під час вирішення клопотання врахувати особу обвинуваченого, який ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, офіційно залишається військовослужбовцем та має на руках військовий квиток, що дозволяє йому вільно пересуватися по території України, тому вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечує проти продовження строку тримання під вартою, оскільки ризики на які вказує прокурор відсутні. Просить обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави, оскільки він є надмірним для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримує клопотання захисника.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.331 КПК України , під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, при вирішенні даного клопотання, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1ст.177 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину проти незаконного обігу наркотичних засобів, в якому він обвинувачується та за яке передбачено покарання до восьми років позбавлення волі та враховує можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, тобто заходом кримінального процесуального примусу, оскільки такий захід дає можливість виявляти та зберігати докази, запобігти прогнозованій протиправній поведінці чи унеможливити ухилення від слідства та суду обвинуваченого. Такий превентивний та забезпечувальний захід спрямований на недопущення можливої протидії з боку обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, та є ефективним засобом коригування його неправомірної поведінки.

Обмежуючи конституційні права обвинуваченого у вчиненні злочину, запобіжні заходи виконують позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріально правовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.

На думку суду, ризик переховування обвинуваченого від суду, є підтвердженим, оскільки тяжкість імовірного покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. Цей ризик приймається до уваги (поряд з іншими обставинами) з урахуванням імовірності суворого покарання. Як наголошено у сталій практиці ЄСПЛ, яка висловлена у численних рішеннях тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, не має на утриманні малолітніх(неповнолітніх) дітей, відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, ніде не працює, тому вважає, що існують реальні ризики переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам, тому суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, тобто до 27.09.2024 року включно.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про зменшення розміру застави, слід врахувати, що призначення застави це не покарання підозрюваного чи обвинуваченого, а лише забезпечення виконання покладених на нього обов`язків. Суд має переконатися, що застава здатна примусити підозрюваного не шкодити розслідуванню та з`явитися в судові засідання.

Виходячи з мети застави, головним критерієм, за яким має бути визначений розмір застави, є його достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Саме така позиція міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти.

Аналогічної думки ЄСПЛ дотримався в справі «Істоміна проти України» де зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 ЄКПЛ мають на меті забезпечити не відшкодування будь-яких збитків, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Отже, при визначенні розміру застави суд в першу чергу має врахувати майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу, а вже потім інші обставини, наприклад вагомість доказів обвинувачення, тяжкість покарання та наявність збитків.

При вирішенні клопотання про зменшення розміру застави, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, а саме що він не працевлаштований, знятий з грошового забезпечення при проходженні військової служби, також враховує, що відносно обвинуваченого на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження за ст. 407 КК України, враховує стадію розгляду даного кримінального провадження, за яким наразі допитані ще не всі свідки, тому суд вважає, що внесення застави у меншому розмірі не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів - по 27 вересня 2024 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: