Справа № 346/279/24
Провадження № 1-кп/346/394/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0001031, внесеного 10.11.2023 року до ЄРДР, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мартинівське, Вознесенського району, Миколаївської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично жителя за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працевлаштованого, з середньою освітою, депутатом не являється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України. Злочин вчинено при наступних обставинах. У період з 18:00 год. 27.10.2023 року по 28.10.2023 року 06:00 год. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , в період воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та продовженого на 90 діб відповідно до Указу Президента України № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Poco X3 Pro», моделі «M2102J20SG», синього кольору, вартістю 4633 (чотири тисячі шістсот тридцять три) гривні, який належав ОСОБА_5 . Після чого обвинувачений ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 4 633 (чотири тисячі шістсот тридцять три) гривні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, та зазначив, що повністю згідний з обвинувальним актом, щиро розкаюється у вчиненому, зазначив, що більше таке робити не буде. Просив суворо не карати.

Потерпілий в судовому засіданні зазначив, що телефон пошкоджений, шкода його не відшкодована.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зміст ст. 349 КПК України, з`ясувавши при цьому що сторона обвинувачення та сторона захисту правильно розуміє зміст цих обставин, а показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та з`ясувавши, що немає сумніву у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку та, визнавши відповідно до її змісту недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненій в умовах воєнного стану, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку в наркологічному кабінеті та в лікаря-психіатра не перебуває, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, зокрема ч.4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами. На підставі ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку в наркологічному кабінеті та в лікаря-психіатра не перебуває, та враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку. Процесуальні витрати за проведення експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого. Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати арешт на майно.

Керуючись ст. ст.349 ч.3, 369-371, 373-374, 376, 100, 124, 174 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 14.11.2023 року (справа № 346/6661/23, провадження № 1-кс/346/903/23).

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Poco X3 Pro», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , - вважати таким, що повернутий потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 956 ( дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1