Провадження № 1-кс/201/4879/2024
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 05.11.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 05.11.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

05.11.2024 о 19:58 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.11.2024 о 19:56 за адресою: АДРЕСА_1 , співробітником УПП в Дніпропетровській області під час відпрацювання виклику з приводу домашнього насильства було встановлено особу громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що у автомобілі знаходиться предмет, схожий на гранату (ЖЕО №35800 від 05.11.2024)

05.11.2024 року органом досудового розслідування було прийняте рішення про проведення обшуку в транспортному засобу марки Chery моделі QQ реєстраційний номер НОМЕР_1 який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукування майна, яке може мати доказове значення в кримінальному провадженні.

Старшим слідчим СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в період часу з 21:10 год. по 21:41 год. було проведено обшук в транспортному засобі марки Chery моделі QQ реєстраційний номер НОМЕР_1 який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення обшуку у багажному відділенні вищевказаного транспортного засобу, а саме у паперовій коробці від магнітоли «KENWOOD» було виявлено та вилучено:

- Предмет схожий на корпус гранати РГО з маркуванням «80-24-89», який поміщено до с/п НОМЕР_2 ;

- Предмет схожий на запал УДЗ з маркуванням «УЗД С-1-89», який поміщено до с/п АВ 1011945.

- Паперову коробку від магнітоли «KENWOOD», яку поміщено до с/п НОМЕР_3 ;

Окрім цього при обробці поверхонь порошком на корпусі РГО виявлено 1 слід папілярного візерунку, який відкопійовано на 1 липку стрічку та на коробці виявлено 1 слід відкопійовано візерунку, який поміщено на 1 липку стрічку, які у подальшому поміщено до паперового конверту та вилучено.

В рамках кримінального провадження все вилучене майно було визнано речовими доказами. Вищевказані речі можуть мати доказове значення в рамках досудового розслідування кримінального провадження та будуть направлені на відповідні експертні дослідження.

Так, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, слідчий просить накласти арешт на речі, які були вилучені в ході обшуку від 05.10.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 в транспортному засобі марки Chery моделі QQ реєстраційний номер НОМЕР_1 : предмет схожий на корпус гранати РГО з маркуванням «80-24-89», який поміщено до с/п НОМЕР_2 ; предмет схожий на запал УДЗ з маркуванням «УЗД С-1-89», який поміщено до с/п НОМЕР_4 ; паперову коробку від магнітоли «KENWOOD», яку поміщено до с/п НОМЕР_3 ; два сліди папілярних візерунків на 2 липких стрічках, які поміщено до паперового конверту; заборонити здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням вказаного майна, та заборонити інший особі розпоряджатись будь яким чином та використовувати зазначено майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, просив клопотання задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Враховуючи викладене, а також стислі строки розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя вважає за можливе розглянуте вказане клопотання без участі власника, роз`яснивши йому про право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. (ст. 174 КПК України).

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 05.11.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

05.11.2024 о 19:58 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.11.2024 о 19:56 за адресою: АДРЕСА_1 , співробітником УПП в Дніпропетровській області під час відпрацювання виклику з приводу домашнього насильства було встановлено особу громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що у автомобілі знаходиться предмет, схожий на гранату (ЖЕО №35800 від 05.11.2024).

05.11.2024 року старшим слідчим СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в період часу з 21:10 год. по 21:41 год. було проведено обшук в транспортному засобі марки Chery моделі QQ реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: предмет схожий на корпус гранати РГО з маркуванням «80-24-89», який поміщено до с/п НОМЕР_2 ; предмет схожий на запал УДЗ з маркуванням «УЗД С-1-89», який поміщено до с/п АВ 1011945. паперову коробку від магнітоли «KENWOOD», яку поміщено до с/п НОМЕР_3 . Окрім цього при обробці поверхонь порошком на корпусі РГО виявлено 1 слід папілярного візерунку, який відкопійовано на 1 липку стрічку та на коробці виявлено 1 слід відкопійовано візерунку, який поміщено на 1 липку стрічку, які у подальшому поміщено до паперового конверту та вилучено.

Постановою слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 05.11.2024 року в рамках кримінального провадження за № 0000099 від 05.11.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вищевказані предмети і речі визнано речовими доказами.

Згідно з ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07.11.2024 року у відповідності до положень ст.233 КПК України, був наданий дозвіл на проведення обшуку, проведеного 05.11.2024 старшим слідчим СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , транспортного засобу марки Chery моделі QQ реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено: предмет схожий на корпус гранати РГО з маркуванням «80-24-89», який поміщено до с/п НОМЕР_2 ; предмет схожий на запал УДЗ з маркуванням «УЗД С-1-89», який поміщено до с/п НОМЕР_4 ; паперову коробку від магнітоли «KENWOOD», яку поміщено до с/п НОМЕР_3 ; два сліди папілярних візерунків на 2 липких стрічках, які поміщено до паперового конверту.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, вилучені в ході проведеного обшуку речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, оскільки зазначене у клопотанні слідчого майно цілком відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України та ст. 98 КПК України, а тому існують достатні правові підстави для накладення арешту на це майно, з метою його збереження задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженню, оскільки незастосування арешту може призвести до його знищення чи приховування.

Разом з тим, із системного аналізу зазначених норм випливає, що арешт накладається не на будь-яке майно, що є речовими доказами, а лише на те, з приводу якого є підстави уважати, що воно може бути знищене, пошкоджене чи спотворене іншим чином.

Так, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 Цивільного кодексу України). Тобто ознаками речі є її властивість задовольняти потреби людини, бути об`єктом цивільно-правового обігу, мати споживчі якості. Таким чином, не можуть бути визнані речами предмети матеріального світу, які не наділені корисними властивостями, зокрема змиви різноманітних слідів.

Вилучення таких предметів, очевидно, не пов`язано з обмеженням права власності конкретної особи.

Також перелічені предмети належать до групи речових доказів, які відповідно до п. 4 ч. 9 ст.100 КПК України є майном, що не має жодної цінності й не може бути використане, тому знищується, а у разі необхідності передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

Зважаючи на викладене, немає підстав уважати такі предмети тимчасово вилученими та накладати на них арешт, тому що згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. А такі матеріальні об`єкти, характеризуються ознакою неможливості їх використання (п.4 ч.9 ст.100 КПК України).

Водночас у разі вилучення під час проведення обшуку матеріального об`єкта, що не має ознак речі і не має жодної цінності, накладення арешту на такий об`єкт убачається недоцільним.

Збереження таких речових доказів було забезпечено надання цим об`єктам матеріального світу постановою слідчого статусу речових доказів та передачею в камеру зберігання речових доказів, відтак загроза їх знищенню, пошкодженню, спотворенню чи іншій зміні відсутня.

Відтак, слідчий суддя вважає, що клопотання в частині накладення арешту на два сліди папілярних візерунків на 2 липких стрічках, які поміщено до паперового конверту, задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя також зазначає, що відповідно до ч. 2, 9 ст. 100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Спеціальні положення про збереження речових доказів та вирішення питання про них одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, базується на засаді безпосередності дослідження показань, речей і документів (стаття 23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, на підставі вивчених матеріалів кримінального провадження за № 0000099 від 05.11.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, слідчий суддя дійшов переконання про доведеність стороною обвинувачення наявності підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вилучені 05.11.2024 речі, оскільки таке майно фактично підпадає під ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, та має значення для кримінального провадження.

Оскільки існують ризики приховування, знищення вилученого майна, суд вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт із забороною користування та розпорядження на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 05.11.2024 року, у вигляді заборони на користування та розпорядження на речі, які були вилучені в ході обшуку від 05.11.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 в транспортному засобі марки Chery моделі QQ реєстраційний номер НОМЕР_1 :

- предмет схожий на корпус гранати РГО з маркуванням «80-24-89», який поміщено до с/п НОМЕР_2 ;

- предмет схожий на запал УДЗ з маркуванням «УЗД С-1-89», який поміщено до с/п НОМЕР_4 ;

- паперову коробку від магнітоли «KENWOOD», яку поміщено до с/п НОМЕР_3 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1