Справа № 727/1646/24
Провадження № 1-кс/727/1820/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0001229 від 05.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 332 ч.2, 362 ч.3 КК України, -

Сторони кримінального провадження

ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2024 року до Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла заява про відвід судді Шевченківського районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 ..

Адвокат посилається на те, що 26.04.2024 року суддею ОСОБА_4 розглянуто клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 ч.1 п.10 КПК України, яке на думку захисту є обґрунтованим, законним та вмотивованим.

В подальшому судом було прийнято рішення про відмову в задоволенні даного клопотання, з грубим порушенням норм кримінально-процесуального права.

В судовому засіданні суддя ОСОБА_4 категорично та свідомо не прийняла ні доводи захисту, ні усталену практику суду до уваги, а прийняла рішення на користь сторони обвинувачення, чим самим легалізувала їхню недбалість.

Таке ставлення судді ОСОБА_4 до сторони захисту, маніпулювання процесуальним законодавством свідчить про упередженість судді, а окрім цього ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя направлено скаргу на дії судді ОСОБА_4 .

Заявник подав до суду клопотання про участь в режимі відео конференції, однак із-за технічних причин ( відсутності зв`язку) не зміг прийняти участь у судовому засіданні .

ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримала доводи, викладені в заяві адвоката, просила її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви про відвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_4 .

Положення ст.81 КПК України не передбачають обов`язкової участі осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні при вирішення питання про відвід. Судом за клопотанням сторони захисту відкладались судові засідання, які були призначені 12.07.2024 року та 16.07.2024 року.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України,(ч.1 ст.26 КПК України.)

Враховуючи вказані норми КПК України, суддя визнав за можливе проводити розгляд заяви про відвід за відсутності осіб, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. З цих же підстав їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями статті 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно до рішень Європейського суду з прав людини у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім ( рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom, рішення від 10 червня 1996 року, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43). Отже, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Безумовною підставою є обставина, побоювання сторін, що суддя є небезстороннім, однак «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії або виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Розглядаючи заяву про відвід судді, суд звертає увагу, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні ЄСПЛ у справі Де Куббера (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року зауважено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

В рішенні від 15 липня 2005 року у справі «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або, що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

В даному випадку заява захисника ОСОБА_3 зводиться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями ОСОБА_7 під час організації та проведення підготовчого судового засідання .

Однак незгода сторони захисту з процесуальними діями та рішеннями судді, в тому числі з того чи іншого питання, не може бути підставою для відводу судді.

Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Таким чином, процесуальний закон визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя підлягає відводу.

Однак, як встановлено під час розгляду заяви про відвід, така не містить посилань на обставини, визначені у ч.1 ст. 75 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен містити відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Для встановлення наявності ознак необ`єктивності мають бути викладені такі доводи, які обґрунтовано підтвердять сумнів в неупередженості судді, вкажуть на наявність суб`єктивного або об`єктивного критерію.

Попри це, заявлений відвід не містить належних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені ст.75 КПК України, а зводиться до надання заявником суб`єктивних оцінок процесуальних дій даного судді при розгляді клопотань сторони захисту т сторони обвинувачення.

Такі оцінки та припущення не можуть слугувати самостійною і достатньою підставою для відводу судді. За відсутності доказів неупередженості судді заявлений такому судді відвід не підлягає задоволенню.

При цьому слід враховувати, що інститут відводів у кримінальному процесі не може використовуватися учасниками як інструмент тиску на суд чи суддів.

Тому у даному випадку при розгляді заяви про відвід судді, суд виходить з того, що жодних доказів неупередженості судді заявником не надано. А тому, за відсутності наведеного заявлений відвід не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 75, 76, 80, 81, 372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0001229 від 05.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 332 ч.2, 362 ч.3 КК України -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1