Провадження № 11-сс/4806/779/24
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

28.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді - доповідача ОСОБА_1 , перевірив апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.11.2024.

Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне позбавлення волі останнього та застосування щодо нього насильства під час позбавлення волі.

На вказану ухвалу захисник-адвокат ОСОБА_2 подала в інтересах ОСОБА_3 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати цю ухвалу та зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження за поданою нею скаргою.

Перевіривши апеляційну скаргу, матеріали судового провадження, які на вимогу апеляційного суду надійшли 27.11.2024, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.11.2024, з таких підстав.

Згідно ст. 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства - є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано главою 31 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження апеляційний суд, окрім іншого, враховує положення ст. 9 КПК України та виходить із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст. 7 КПК України.

Відповідно до ст. 309 КПК України під час досудового розслідування в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;

-2-

7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу. Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. Частина друга статті 309 із змінами, внесеними згідно із Законами № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону; № 2548-VIII від 18.09.2018 3. Інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 01.11.2024, слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про незаконне затримання та незаконне позбавлення волі, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

При відмові у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , слідчий суддя зазначив, що зі змісту скарги та доданих до неї документів не вбачається, що відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження чи він тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями).

Таким чином, наведений у ст. 206 КПК України механізм надає повноваження слідчому судді перевіряти наявні підстави для позбавлення підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого свободи, зокрема за наявності чи відсутності відповідного судового рішення, та відповідно реагувати, шляхом перевірки законності підстав утримання такої особи.

У свою чергу, вказаний порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності будь-якого іншого органу, пов`язаного із затриманням особи, поза межами кримінального провадження.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів також не вбачається, що скаржником оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність органу поліції чи прокурора.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи РТЦК та СП чи військової частини не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Відтак, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінального процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

При цьому, матеріали за скаргою, поданою адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 не містять відомостей про те, що останній був затриманий уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, і що він утримується на

-3-

території, на яку поширюється юрисдикція Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, що позбавляє суд здійснити перевірку наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що у нього відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи в інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду клопотання у порядку ст. 206 КПК України.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 766/22242/17, відповідно до якої, ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.11.2024 про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про незаконне затримання та незаконне позбавлення волі, яка подана в порядку ст. 206 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягає, оскільки не входить до переліку ухвал слідчого судді, які відповідно до ст. 309 КПК України можуть бути оскарженні в апеляційному порядку.

При цьому, слідчим суддею в резолютивній частині ухвали від 01.11.2024 помилково вказано про можливість її апеляційного оскарження.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України у разі, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Аналізуючи зміст поданої апеляційної скарги, зокрема підстави та предмет оскарження, в контексті наведених вище положень кримінального процесуального законодавства, приходжу до висновку, що оскаржуване адвокатом ОСОБА_2 рішення слідчого судді не є таким, що передбачене нормою ст. 309 КПК України, у зв`язку з чим відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 слід відмовити.

Таке рішення не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою суддя-доповідач враховує, що положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку ст. 208 КПК України, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

-4-

Крім того, приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 , апеляційний суд бере до уваги те, що в Рішенні Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 також узгоджується з висновками колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС, які містяться в ухвалі від 23.08.2024, постановленій у справі № 309/3715/24 (провадження № 51-4010 ск 24).

Керуючись ст. 206, 309, 392, 399, 418 КПК України, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.11.2024 про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне позбавлення волі останнього та застосування щодо нього насильства під час позбавлення волі.

Апеляційну скаргу повернути адвокату ОСОБА_2 , як особі, що її подала, та надіслати їй та ОСОБА_3 копію даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя