ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2024, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого,

одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

не військовозобов`язаного, особи з інвалідністю 2 групи, депутатом, учасником

бойових дій, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не являється, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186

КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 02.01.2025 включно без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 02.01.2025 включно без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри, даних про особу підозрюваного, вказавши при цьому, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, передбаченим КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати ухвалу слідчого судді з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, порушення вимог кримінального процесуального закону, істотного порушення основних прав та свобод підозрюваного, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з зобов`язанням носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_7 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину за ч.4 ст.186 КК України. При затриманні в останнього не були вилучені ні ніж зеленого кольору ні бездротові навушники. З процесуальних документів, наданих суду, не зрозуміло обґрунтованість підозри за ст.186 КК України, оскільки речі, викрадені у потерпілого, знайшли у свідка ОСОБА_10 , який був на місці події 01.11.2024, та з метою приховання злочинної діяльності та уникнення кримінальної відповідальності надав неправдиві відомості, що саме підозрюваний приніс йому вказані речі. Органом досудового розслідування належним чином не перевірено вказані обставини у свідків, які спостерігали з балкону, не встановлено хто саме та за яких обставин забирали майно у потерпілого та хто наносив тілесні ушкодження, свідки не деталізували за якими ознаками вони впізнали, що саме ОСОБА_7 причетний до вказаної події. Вказані порушення допущені і при допиті потерпілого, зокрема, що особа 1 наносила тілесні ушкодження, а особа 2 забрала майно, яке лежало на тротуарі. Слідством не перевірено факту викрадення майна свідком ОСОБА_10 , що свідчить про вчинення ним кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України.

На думку захисника, відсутні докази, які б прямо підтверджували причетність підозрюваного до відкритого заволодіння майном.

Також захисник зазначає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки одружений, (дружина з інвалідністю 2 групи), підозрюваний тимчасово непрацюючий у зв`язку з інвалідністю 2 групи, має зареєстроване місце проживання, за яким проживає, під час виконання вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.02.2023 запобіжний захід йому не обирався, оскільки він виконував покладені на нього обов`язки, перебував на обліку в органі пробації та умови, визначені вироком суду, не порушував.

Також на думку захисника жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, додатки до клопотання не містять доказів спроб переховування від органу слідства чи проявів тиску на потерпілого та свідків. На даний час потерпілий, всі свідки допитані, за їх участі проведені необхідні слідчі дії, тому вказані ризики є надуманими. Орган досудового розслідування не довів неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчим суддею не враховано, що органом досудового розслідування не надано підтверджуючи матеріалів тим обставинам щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень, при цьому даний злочин кваліфіковано за ст.186 КК України без медичного підтвердження вказаної обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, законного представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано лише за наявності ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003681 від 02.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

02.11.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

03.11.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.11.2024; протоколом огляду від 01.11.2024; показаннями ОСОБА_11 від 02.11.2024; показаннями ОСОБА_12 від 02.11.2024; показаннями ОСОБА_13 від 02.11.2024; показаннями ОСОБА_14 від 02.11.2024; показаннями ОСОБА_10 від 02.11.2024; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому від 02.11.2024; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_15 від 02.11.2024; даними протоколу затримання ОСОБА_7 від 02.11.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення покарання за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, дані про особу підозрюваного та необхідність забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , запобіганню вчинення інших кримінальних правопорушень, можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі. Злочин вчинено із застосуванням насильства відносно неповнолітньої особи, під час перебування на іспитовому терміні. Даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою в умовах Черкаського слідчого ізолятору апеляційному суду не надано.

При цьому, наявність міцних соціальних зв`язків, зокрема, перебування у шлюбі, постійного місця реєстрації та проживання, позитивну характеристику, за місцем проживання, наявність інвалідності 2 групи у нього та його дружини, про що вказує захисник в апеляційній скарзі, не переважають суспільного інтересу, а отже застосування найсуворішого запобіжного заходу у даному випадку незважаючи на презумпцію невинуватості, виправдовується існуванням конкретного суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до свободи особистості.

Питання щодо обґрунтованості пред`явленої підозри, а саме відсутність доказів причетності підозрюваного до відкритого заволодіння майном та оцінка показів потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, про що зазначає захисник, не є предметом саме даного провадження. Досудове розслідування триває, а отже посиланням захисника буде надана оцінка органом досудового розслідування в подальшому й буде здійснена їх перевірка, як і буде дана оцінка питанням кваліфікації злочину.

Крім того, апеляційний суд вважає необхідним зауважити, що на даному етапі поняття «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

У даному провадженні зв`язок ОСОБА_7 з обставинами та подіями злочину, який розслідується, - прослідковується, однак слідчий суддя, на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи не винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. А зважаючи на забезпечувальну функцію запобіжного заходу до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного та був би здатен запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та про які йдеться у клопотанні слідчого.

Доводи апеляційної скарги, що стороною обвинувачення не було надано підтверджень щодо спроб переховування підозрюваним чи проявів ним тиску на потерпілого та свідків зводяться до незгоди захисника з прийнятим судовим рішенням, адже Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Посилання сторони захисту та й самого підозрюваного щодо можливості обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою були предметом розгляду слідчим суддею та їм дана належна процесуальна оцінка, яка не потребує відповідного перегляду колегією суддів.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2024 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 02.01.2025 включно без визначення розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді