СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/547/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження №0002010 від 23.05.2023 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2023 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002010 від 23.05.2023 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заявив клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Так, на думку сторони захисту, документально підтвердженою є крадіжка в даному кримінальному провадженні на суму 2989,70 грн. відповідно до висновку експерта судової товарознавчої експертизи. Однак, у зв`язку з внесенням змін до КУпАП в частині розміру крадіжки, для розмежування кваліфікацій адміністративних та кримінальних правопорушень, крадіжкою в кримінальному аспекті слід вважати таємне викрадення чужого майна на суму, яка перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028 гривень.

Прокурор заперечував проти клопотання сторони захисту, зазначив, що в 2023 році, коли була скоєна обвинуваченим ОСОБА_3 крадіжка, розмір неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації кримінальних правопорушень становив 2684,00 грн.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, з наступних підстав.

В судом встановлено, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 23.05.2023 закінченого замаху на таємне викладення чужого майна (крадіжка) на суму 4739,70 грн., повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням в сховище.

Згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи, який було досліджено в судовому засіданні, вартість викраденої акумуляторної батареї становить 2989,70 грн.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Так як ОСОБА_3 інкримінується злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, вчинений 23.05.2023 році, для розмежування та кваліфікації правопорушень слід застосовувати розмір неоподатковуваного мінімуму, встановлений в період вчинення правопорушення.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП, а саме: до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Станом на день вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення - 23.05.2023 розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становив 2684,00 грн./місяць, отже податкова соціальна пільга становила 1342,00 грн., а розмір неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації кримінальних правопорушень - 2684,00 грн.

Таким чином, за наявності підтвердження предмета злочинного посягання на суму 2989,70 грн., відсутні підстави для закриття кримінального провадження з підстав п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст. 4 КК України, ст. ст. 284, 369, 371, 372, 376, 479-2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 26.09.2024, о 09:30 год.

Суддя: ОСОБА_1