ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/8212/18 (пр. № 1-кп/201/37/2024), відомості про яке 18 лютого 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000459, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Красний Луч, Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, працевлаштованого головним спеціалістом відділу правового забезпечення Дніпровської міської ради, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (за підтриманням обвинувачення потерпілою в редакції від 15 липня 2021 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України) -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2018 року приблизно о 01.00 годині водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем "BMW X5", р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , мешкає: АДРЕСА_2 , рухався в Соборному (Жовтневому) районі м. Дніпро по вул. 6-ої Стрілецької дивізії з боку вул. Січеславської Набережної в напрямку пр. Дмитра Яворницького.

Під час руху водій ОСОБА_5 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виявленні попереду на смузі свого руху перешкоди у вигляді огорожі монументу Слави, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди в наслідок чого, в районі перехрестя з пр. Дмитра Яворницького скоїв наїзд на вказану огорожу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ОСОБА_8 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді - сумісної тупої травми тіла: субкон?юктивального крововиливу у зовнішнього кута лівого ока; закритої травми грудної клітини з переломами 5-го та 6-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії; закритого уламкового переломо-вивиху хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків; закритого багатоуламкового внутрішньо-суглобового перелому проксимального метаепіфізу лівої ліктьової кістки та крайового перелому голівки лівої променевої кістки; закритого вивиху лівої стегнової кістки; забійно-рваної рани на передньо-внутрішній поверхні правого колійного суглобу по нижньому полюсу; уламкового перелому правої великогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків; забійно-рваної рани на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2240е від 26 липня 2018 року за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом - автомобілем "BMW X5", р.н. НОМЕР_2 , згідно висновку судово-автотехнічної експертизи порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить: п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання якого, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_5 , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України.

18 червня 2024 року прокурором було змінено обвинувачення в порядку ст. 338 КПК України та надано до суду новий обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням стосовно ОСОБА_5 , а саме змінено правову кваліфікацію дій останнього з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 338 КПК України потерпілій ОСОБА_8 судом роз`яснено її право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, після чого потерпіла на адресу суду направила заяву про підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, викладеному в обвинувальному акті в редакції від 15 липня 2021 року за ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, визнав і пояснив суду, що, дійсно, 18 лютого 2018 року приблизно о 01.00 годині він, керуючи автомобілем "BMW X5", по АДРЕСА_3 , в районі перехрестя з пр. Дмитра Яворницького скоїв наїзд на огорожу монументу Слави, в результаті чого потерпілій ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується дослідженими письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18 лютого 2018 року, план схемою та фототаблицею до нього (т. 1 а.с. 4-14), відповідно до якого, слідчим в присутності понятих та спеціаліста, були зафіксовані місце дорожньо-транспортної пригоди, яке розташовувалося на пр. Дмитра Яворницького, вид та стан покриття, дорожня розмітка, умови освітленості на даній ділянці шляху, загальну та конкретну видимість з робочого місця водія, розташування транспортного засобу та його пошкодження, а також сліди залишені автомобілем;

-довідкою від 18 лютого 2018 року (т. 1 а.с. 18), відповідно до якої, у ОСОБА_9 виявлено перелом правої стегнової кістки, 3 ребра справа;

-довідкою від 18 лютого 2018 року (т. 1 а.с. 19), відповідно до якої, у ОСОБА_10 виявлено перелом 4-5-6 ребра зліва, перелом шийки плечової кістки та інші тілесні ушкодження;

-висновком експерта № 5/10.2-596 від 20 березня 2018 року (т. 1 а.с. 62-65), складеного за результатами проведення судової-автотехнічної експертизи, відповідно до якого, робоча гальмова система автомобіля "BMW X5" номерний знак НОМЕР_1 , на момент проведення експертного дослідження перебуває у непрацездатному стані з причини деформації елементів робочої гальмівної системи, а саме: головного гальмівного циліндру разом з вакуумним підсилювачем, руйнації бачку живлення, і, як наслідок, - розгерметизації робочої гальмівної системи. Дані пошкодження та деформації виникли під час зовнішнього навантаження, тобто під час ДТП.

Рульове керування автомобіля "BMW X5" номерний знак НОМЕР_1 на момент проведення експертного дослідження перебуває у непрацездатному стані, з причини руйнації рульового колеса, деформації рульових тяг та затиснення керованих коліс елементами кузова. Дані пошкодження та деформації виникли під час зовнішнього навантаження, тобто під час ДТП;

-висновком експерта № 5/10.1-519 від 23 липня 2018 року (т. 1 а.с. 70-71), складеного за результатами проведення судової-автотехнічної експертизи, відповідно до якого, у даній дорожній обстановці водій автомобіля "BMW X5" ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія "BMW X5" ОСОБА_5 при заданому механізмові події, визначалося виконанням ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху та для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля "BMW X5" ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП;

-висновком експерта № 2240е від 26 липня 2018 року (т. 1 а.с. 86-92), складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого у неї за даними медичної документації та при огляді виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: ??субкон?юктивального крововиливу у зовнішнього кута лівого ока; ??закритої травми грудної клітини з переломами 5-го та 6-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії; закритого уламкового переломо-вивиху хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків; закритого багатоуламкового внутрішньо-суглобового перелому проксимального метаепіфізу лівої ліктьової кістки та крайового перелому голівки лівої променевої кістки; закритого вивиху лівої стегнової кістки; забійно-рваної рани на передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу по нижньому полюсу; ??уламкового перелому правої великогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків; ??забійно-рваної рани на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, на момент проведення судово-медичної експертизи, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров?я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надходження на стаціонарне лікування в ОКЛМ, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові.

Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, що діяли в область тулуба та кінцівок, якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, оцінюючи надані суду докази та пояснення обвинуваченого з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вони у своїй сукупності є достатніми для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому стороною обвинувачення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Стосовно обвинувачення ОСОБА_5 , яке підтримано потерпілою за ч. 2 ст. 286 КК України, суд констатує, що воно не знайшло свого підтвердження поза розумним сумнівом, оскільки сукупність досліджених та проаналізованих судом доказів з точки зору їх допустимості, належності, достатності та взаємозв`язку, не дають можливості суду дійти іншого висновку, як вірної кваліфікації представником обвинувачення дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України. При цьому суд не може взяти до уваги висновок експерта № 558/к від 28 травня 2021 року, враховуючи, що судом було встановлено, що в ході проведення комісійної судово-медичної експертизи № 558/к від 28 травня 2021 року, у склад комісії експертів входив, зокрема, судовий експерт ОСОБА_11 в якості доповідача, який приймав участь, як спеціаліст, при складанні висновку спеціалістів № 432/к за клопотанням потерпілої сторони у вказаному кримінальному провадженні, з тих самих обставин. Зазначений факт підтвердив допитаний безпосередньо у судовому засіданні експерт ОСОБА_11 .

З метою усунення будь-яких сумнівів та протиріч в об`єктивності проведеної експертизи № 558/к від 28 травня 2021 року, а також для повноти і всебічності дослідження всіх обставин у цьому кримінальному провадженні, ухвалою суду від 12 січня 2023 року було задоволено клопотання сторони захисту, та призначено комісійну судово-медичну експертизу для достовірного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій ОСОБА_8 , визначивши перед експертами лише ті питання, які стосуються істотних обставин цього кримінального провадження, проведення якої було доручено експертам «Обласного бюро судово-медичної експертизи».

13 квітня 2023 року матеріали кримінального провадження були повернуті з «Обласного бюро судово-медичної експертизи», у зв`язку з неможливістю надання обґрунтованої відповіді на питання, поставлені в ухвалі суду, у зв`язку з відсутністю додаткової медичної документації, та незабезпеченням явки потерпілої ОСОБА_8 до експертної установи.

15 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява від потерпілої ОСОБА_8 , в якій остання зазначила, що заперечує проти призначення повторної судово-медичної експертизи, оскільки не може бути присутня фізично на її проведенні, у зв`язку з тим, що остання з 2021 року постійно мешкає за межами країни.

Таким чином, з урахуванням відсутності додаткової медичної документації та неможливості потерпілої взяти участь у проведенні експертизи, судом було вичерпано можливості для усунення будь-яких сумнівів та протиріч в об`єктивності проведеної експертизи № 558/к від 28 травня 2021 року, у зв`язку з чим, беручи до уваги положення ч. 4 ст. 17 КПК України, суд не приймає до уваги зазначений висновок експерта.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, визнав вину та щиро розкаявся, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді двох років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, яке буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії нетяжких злочинів, його конкретним обставинам і наслідкам, зокрема, характеру порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілою, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, визнав вину та щиро розкаявся, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже на думку суду саме покарання у виді обмеження волі буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, розумності і достатності. Крім того, враховуючи конкретні обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити останньому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Приймаючи до уваги, що на час розгляду кримінального провадження закінчився встановлений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, останній відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України підлягає звільненню від покарання.

Також, потерпілою ОСОБА_8 було подано цивільний позов, у якому остання просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 та «Моторно (транспортного) страхового бюро України» грошові кошти у загальній сумі 1 022 320,00 грн., які складаються з відшкодування моральної шкоди у розмірі 800 000,00 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 222 320,00 грн. відповідно.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні частково визнав позивні вимоги на суму 100 000,00 грн.

Представник цивільного відповідача «Моторно (транспортного) страхового бюро України» у судове засідання не з`явився та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що станом на момент звернення з позовом до суду, ОСОБА_8 не скористалась своїм правом на вирішення спору в досудовому порядку, чим порушила порядок та умови отримання страхового відшкодування, при цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності придбання визначених у доданих то позовної заяви квитанціях ліків та препаратів. Окрім цього, відшкодування шкоди у розмірі 222 320,00 грн. перевищує встановлені ліміти відповідальності, встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на дату ДТП.

Вирішуючи заявлений позивачем ОСОБА_8 до «Моторного (транспортного) страхового бюро України» позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 155 306,00 грн., суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Преамбулою Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Цим Законом передбачено обов`язок страхування цивільно-правової відповідальності особою, яка експлуатує транспортний засіб.

Відповідно до ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

В той же час п. а ст. 41.1 Закону передбачено, що у разі заподіяння потерпілому шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, така шкода відшкодовується МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Відповідно підпункту 2 п. 26.2 ст. 26 цього Закону мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення ІІ групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

В судовому засіданні встановлено, що шкода спричинена ОСОБА_5 , який керував автомобілем "BMW X5", цивільно-правова відповідальність якого застрахована не була.

Отже, МТСБУ, хоч і не завдав шкоди, але в силу закону є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку, а тому цивільний позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 72 119,72 грн., який підтверджується квитанціями про витрати на лікування та медичною карткою стаціонарного хворого, а також в частині відшкодування, пов`язаної із стійкою втратою працездатності позивача, в розмірі 67 014,00 грн, загалом 139 133,72 грн.

Решта неврахованих до розрахунку витрат на лікування суми коштів є або витратами, які не пов`язані з лікуванням травм, отриманих внаслідок ДТП, або не є лікарськими засобами чи товарами медичного призначення, саме тому не підлягають відшкодуванню за Законом.

Оцінюючи доводи цивільного відповідача в частині того, що ОСОБА_8 не скористалась своїм правом на вирішення спору в досудовому порядку, чим порушила порядок та умови отримання страхового відшкодування, суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №465/4287/15 від 11 грудня 2019 року, відповідно до якого діючим законодавством не передбачено обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика чи до суду. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком. У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV), та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Надаючи оцінку доводам цивільного відповідача в частині того, що звертаючись до МТСБУ позивач перевищив встановлені Законом ліміти відповідальності, суд виходить з того, що цивільний позов було задоволено в частині стягнення з відповідача суми 139 133,72 грн., що не перевищує встановлений ліміт в 200 000,00 грн., визначений відповідно до п. 1 Розпорядження від 09 липня 2010 № 566 Державної Комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 30 травня 2017 року, що діяла на момент ДТП).

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 800 000,00 грн., суд при вирішенні таких позовних вимог враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 дійсно перенесла фізичні та моральні страждання, які виразилися у втраті душевного спокою та звичайного ритму життя, постійного перебування в стресовому стані та здійснення довготривалого лікування, а також наявності додаткових витрат часу для відновлення стану здоров`я, у зв`язку з чим, дотримуючись вимог ст.ст. 23, 1167, 1168, 1188 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов в цій частині частково і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн., оскільки саме такий розмір моральної шкоди буде відповідати характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої, ступеню вини обвинуваченого, який своїми діями завдав потерпілій моральну шкоду, а також принципам справедливості, достатності і розумності.

Питання щодо речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Речовий доказ автомобіль "BMW X5", р.н. НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити за належністю власнику.

Позовні вимоги ОСОБА_8 до «Моторно (транспортного) страхового бюро України» та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 222 320,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 800 000,00 грн. відповідно задовольнити частково.

Стягнути з «Моторно (транспортного) страхового бюро України» на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 139 133,72 грн (сто тридцять дев`ять тисяч сто тридцять три) грн. 72 (сімдесят дві) коп., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за залучення експертів у цьому кримінальному провадженні у розмірі 2 288,00 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1