УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/23893/23

Провадження № 1-кп/522/204/24

02 грудня 2024 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури про продовження строку обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000042, відомості про яке внесено 27.01.2023р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджану, громадянина України, українця, який має вищу освіту, не працюючого, одруженого, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000042, відомості про яке внесено 27.01.2023 року до Єдиного реєстру досудового розслідування, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України,-

Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження обраного відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України та ч. 3 ст. 199 КПК України, встановлені раніше ризики на даний час не зменшились и продовжують існувати, а саме передбачені у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , а саме: згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, шляхом залишення території України, оскільки займався незаконним переправленням осіб через державний кордоні України та володіє знаннями і навичками незаконного перетинання кордону, так як усвідомлює, що санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років; згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на інших причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб, шляхом залякування, оскільки допитані в якості підозрюваних співучасники надали покази, які викривають незаконні дії ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_5 перебуваючи не під вартою, може здійснювати вплив на вказаних осіб та на інших свідків з метою зміни їх показів чи відмову від них; згідно п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього у кримінальному провадженні в разі обрання Йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки до суду; згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК обвинувачений ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, враховуючи обізнаність про шляхи та методи. Крім того, прокурор у клопотанні зазначає, що врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, в силу характеру інкримінованих ОСОБА_5 діянь, для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який наддасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, е запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також прокурор вказує на те, що вчинення ОСОБА_5 вказаного тяжкого злочину є виключним випадком, а також ймовірне вчинення вказаною особою протягом тривалого часу аналогічних кримінальних правопорушень, може свідчити про суттєву збагаченість за рахунок можливого системного вчинення подібних злочинів, що свідчить про те, що визначений ст. 182 КПК України максимальний розмір застави щодо особи, підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину не зможе в повні мірі забезпечити виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків, та відповідно при цьому для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків необхідно продовжити застосування раніше визначеного розміру застави, а саме 1200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 220 800 (три мільйони двісті двадцять тисяч вісімсот) гривень, а тому враховуючи вище зазначені ризики, які були встановлені раніше під час досудового розслідування та які на даний час не зменшились й продовжують існувати, наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити вище вказані дії та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою та змінити його на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки, на його думку, клопотання не відповідає вимогам КПК України, ризики прокурором не доведені та нічим не підтверджені. Крім того, у обвинуваченого наявна інвалідність другої групи, він має постійне місце проживання та на його утриманні малолітня донька та дружина. При цьому зазначає, що розмір застави повинен створювати безальтернативність, обвинувачений не може повністю покрити розмір призначеною судом застави, а тому просить значно зменшити його розмір.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та вказав на те, що прокурор у своєму клопотання посилається на статтю 177 КПК України, проте не надає щодо цього підтверджуючих фактів. Крім того зазначив, що застава, визначена судом є для нього непомірною, прокурор керується тільки домислами, факт утримання його під вартою, на його думку, є шантажем. Також зазначив, що він не може приймати участь у вихованні своєї малолітньої доньки, оскільки перебуває під вартою. Крім того, вказав на те, що у нього немає можливості покинути країну, докази причетності його до переховування, відсутні та просить визначити йому адекватну суму застави.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.08.2023р., стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.08.2023, з можливістю внесення застави у розмірі 4 501 068 (чотири мільйони п`ятсот одна тисяча шістдесят вісім) гривень.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.08.2023р., продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 до 22.10.2023.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2023р. стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.11.2023, з можливістю внесення застави у розмірі 3 489 200 (три мільйони чотириста вісімдесят дев`ять тисяч двісті) гривень.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2023р., стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.12.2023, з можливістю внесення застави у розмірі 3 220 800 (три мільйони двісті двадцять тисяч вісімсот) гривень, строк дії якого продовжувався та закінчується 04.12.2024р.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Разом з цим, органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, офіційно не працює, одружений та має малолітню доньку, однак міцність соціальних зв`язків ОСОБА_5 не є достатнім стримуючим фактором, який свідчив би про беззаперечну відсутність ризиків можливого переховування від суду.

Будь-яких переконливих даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою суду не надано та у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на зазначене, ризики, передбачені п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які було враховано під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному правопорушенні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення продовжують існувати.

Суд вважає, що на даний час підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який не має, оскільки обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обґрунтований відповідними ризиками, які на даний час існують, а стороною захисту не було наведено переконливих доводів, які б свідчили про зменшення ризиків, що обумовлюють зміну обраного запобіжного заходу обвинуваченому.

Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою строком до 30 січня 2025 року, включно, з раніше обраним розміром застави, у розмірі - 1200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 220 800 (три мільйони двісті двадцять тисяч вісімсот) гривень, так як застава у вказаному розмірі є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

При цьому, суд зазначає, що клопотання обвинуваченого та його захисника про зменшення визначеної суми застави задоволенню не підлягає, зважаючи на корисливий характер кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, майновий та сімейний стан обвинуваченого, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у зв`язку з чим суд вважає, що визначена сума застави буде з одного боку утримувати обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 177,178, 182,183, 314, 315, 370-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000042, відомості про яке внесено 27.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України задовольнити.

Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з раніше визначеним розміром застави у розмірі 1200 розмірів прожиткового мінімуму для працезданих осіб, що складає 3 220 800 (три мільйони двісті двадцять тисяч вісімсот) гривень, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 30 січня 2025 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

02.12.2024