У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10141/24

№ 1-кс/183/2004/24

02 жовтня 2024 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора

ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 01.10.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Афанасівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньотехнічною освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в :

02.10.2024 до Новомосковського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання РВП ГУНП в Дніпропетровській області слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 01.10.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у невстановлений в ході досудового розслідування дату та час, у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, після чого останній приніс додому та почав зберігати вдома за адресою: АДРЕСА_1 , дві ручні осколкові наступальні гранати РГД-5, які відносяться до вибухових пристроїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються вибуховими пристроями, а також розуміючи, що він не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими пристроями.

01.10.2024 року в період часу з 02:40 години до 03:22 години, під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено споряджений корпус ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, уніфікований запал ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ у кількості однієї одиниці, які відносяться до категорії вибухових пристроїв.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, 30 вересня 2024 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 перебував на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, який переріс у сварку.

В цей час у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 30 вересня 2024 року, приблизно о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 взяв на території свого домоволодіння біля будинку ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, яку незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу, та діючи умисно, розуміючи, що вчиняє особливо тяжкий злочин проти життя двох осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи гранату у правій руці, стиснутій в кулак, привів її у бойову готовність та кинув на землю у бік ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в результаті чого стався вибух.

Внаслідок вибуху ОСОБА_8 отримав множинні осколкові непроникаючі поранення верхніх та нижніх кінцівок, грудної клітини, голови та попереку; ОСОБА_9 отримав осколкові поранення обличчя, лівого кульшового суглобу та верхньої третини лівого стегна.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця та настання смерті ОСОБА_8 та

ОСОБА_9 , але воно не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, в результаті надання потерпілим своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство двох осіб.

За вказаними фактами внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

01.10.2024 року о 01.00 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в той же день, останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Обґрунтовуючи обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначив у клопотанні, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

На думку слідчого, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, з метою запобігання переховування ОСОБА_6 , від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідка, з метою зміни їх показань та уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаних злочинів, є потреба у застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, одночасно просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_10 проти вказаного клопотання заперечував, підтримав думку свого захисника, незаперечуючи обставини вчинених ним кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Встановлено, що 01.10.2024, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 внесено відомості, про те, що у невстановлений в ході досудового розслідування дату та час, у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, після чого останній приніс додому та почав зберігати вдома за адресою: АДРЕСА_1 , дві ручні осколкові наступальні гранати РГД-5, які відносяться до вибухових пристроїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються вибуховими пристроями, а також розуміючи, що він не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими пристроями. 01 жовтня 2024 року в період часу з 02 години 40 хвилин до 03 години 22 хвилин під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено споряджений корпус ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, уніфікований запал ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ у кількості однієї одиниці, які відносяться до категорії вибухових пристроїв, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Крім того, 01.10.2024, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 внесено відомості, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме про те, що 30.09.2024 року невідома особа знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_1 під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дістала гранату типу РГД-5 з якої витягнула запобіжне кільце та кинула її в бік останніх, внаслідок виниклого вибуху останні отримали осколкові поранення частин тіла.

Вказані кримінальні правопорушення об`єднанні в одне кримінальне провадження за №0000173 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

01.10.2024 о 01:00 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

В той же день, 01.10.2024, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно із п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зазначає відомості про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, слідчий суддя зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали в достатній мірі свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_11 , відповідно до якого останній вказав, що 30.09.2024 приблизно о 21:30 годині ОСОБА_12 підірвав гранату та спричинив тілесні ушкодження йому та його другу ОСОБА_13 ; протоколами огляду місця події від 01.10.2024, об`єктом якого є домоволодіння та подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 01.10.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.10.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 01.10.2024; постановами про визнання речовими доказами та визначення їх місця зберігання від 01.10.2024; протоколом допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, ОСОБА_6 суспільно-корисною працею не займається, офіційно джерела доходу не має, на утриманні малолітніх дітей не має, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні, вчинив злочини, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, а тому існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, а також, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він підозрюється, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgariaвід 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлені потерпілі та свідки, які проживають в одній місцевості з підозрюваним, які ще не допитані безпосередньо судом. Враховуючи викладене та розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілих та свідка, змусити їх змінити свої показання з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Судом враховано аргументи, які наводилися підозрюваним ОСОБА_6 щодо перебування на його утриманні матері похилого віку, але жодного документального підтвердження суду не надано.

Суд приходить до переконання, що на цей час є доведеними ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 в повній мірі відповідатиме меті, яка полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається, з огляду на вчинення підозрюваним злочину із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (кримінальне провадження від 01.10.2024 за №0000173) задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Афанасівка Новомосковського району Дніпропетровської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 листопада 2024 року включно.

Копію ухвали суду надати підозрюваному ОСОБА_6 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1