Провадження № 1-в/750/471/24
У Х В А Л А

26 листопада 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові подання начальника Новозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про роз`яснення вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2024 стосовно ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

18.11.2024 до суду надійшло подання начальника Новозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про роз`яснення вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2024 стосовно ОСОБА_4 в частині призначеного покарання, а саме: роз`яснити чи вірно при визначенні остаточного покарання засудженій ОСОБА_4 при сукупності кримінальних правопорушень судом було застосовано два види основних покарань (позбавлення волі та штраф).

У судове засідання представник персоналу органу пробації не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд подання без її участі, просила роз`яснити судове рішення в частині застосування двох видів основного покарання.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд подання без його участі.

Засуджена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду подали клопотання про розгляд подання без їх участі, при вирішення подання поклались на розсуд суду.

За змістом ч. 2 ст. 380 КПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та подання Новозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, суд приходить до наступних висновків.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2024 затверджено угоду про визнання винуватості від 18.09.2024, укладену між прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 ; визнано останню винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 368 КК України, та призначено їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання: за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна; за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 369-2 КК України штраф в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн; за ч. 1 ст. 368 КК України штраф в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) грн з позбавленням права обіймати посади в комісіях лікарів, що здійснюють військово-лікарську експертизу, строком на 1 (один) рік; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч. 3 ст. 332 КК України, більш суворим покаранням, призначеним за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна; відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого основного покарання, призначеного за ч. 1 ст. 368 КК України, більш суворим покаранням, призначеним за ч. 2 ст. 369-2 КК України, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн, з позбавленням права обіймати посади в комісіях лікарів, що здійснюють військово-лікарську експертизу, строком на 1 (один) рік; на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн, визначено виконувати самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Якщо судове рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду, за виключенням рішення слідчого судді апеляційного суду ухваленого в порядку, передбаченому главою 21 КПК, є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 367/3068/17). Суд звертає увагу, що: (1) механізм роз`яснення судового рішення впроваджений з метою виправлення недоліків судового акту та полягає в усуненні його незрозумілості, викладенні судового рішення у більш зрозумілій формі; (2) виходячи з суб`єктів звернення із заявою про роз`яснення судового рішення вбачається, що роз`ясненню підлягає судове рішення, яке підлягає виконанню; (3) суд не роз`яснює мотиви прийняття судового рішення та не змінює його зміст; (4) якщо фактично порушується питання про зміну судового рішення, про внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Роз`яснення рішення це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини вироку суду, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 3 ст. 332 КК України та за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна; відповідно до ст. 75 КК України її звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Окрім того, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 1 ст. 368 КК України та за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн, з позбавленням права обіймати посади в комісіях лікарів, що здійснюють військово-лікарську експертизу, строком на 1 (один) рік; на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн, виконувати самостійно.

Суд звертає увагу органу пробації, який звернувся з поданням, що зазначеним вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 18.09.2024, укладену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 . У ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що укладена сторонами кримінального провадження угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону про кримінальну відповідальність; підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ст. 474 КПК України, не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Призначення обвинуваченій вироком суду двох видів основного покарання відповідає вимогам Розділу XI КК України. Зважаючи, що сторони угоди про визнання винуватості дійшли згоди щодо призначення основного покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі, а за ч. 1 ст. 368, за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу, тому на підставі ч. 3 ст. 72 КК України судом постановлено виконувати ці види покарань самостійно, оскільки за змістом цієї норми основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Окрім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 вже виконала на цей час вирок в частині призначеного покарання у виді штрафу, зокрема, в матеріалах кримінального провадження міститься квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки 37 від 12.10.2024 про оплату ОСОБА_4 85000 грн (т. 2 а.с. 248).

Таким чином, вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2024 стосовно ОСОБА_4 є зрозумілим і підлягає виконанню органом пробації, тому в задоволенні подання органу пробації про роз`яснення судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 372, 379, 380 КПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання начальника Новозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про роз`яснення вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2024 стосовно ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1