Справа № 750/754/24
Провадження № 1-кс/750/5161/24
У Х В А Л А

30 жовтня 2024 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про повернення майна, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого в ОВС СВ Управління СБ України ОСОБА_3 від 07.10.2024 щодо відмови у поверненні йому вилученого майна.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, стаття 7 КПК України серед основних засад кримінального провадження передбачає забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Її зміст розкривається у статті 24 цього ж Кодексу, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відтак, у ній встановлено спосіб реалізації відповідного права. Він врегульований, зокрема, Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Отже, закон обмежує дії сторони кримінального провадження, щодо використання своїх прав. Так як може мати місце зловживання правом, яке не може існувати без умисної форми вини, здійснення права не за призначенням основна ознака, що підкреслюється в рішеннях Європейського суду з прав людини. У рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», в якому Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що з правом особи на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами.

Відповідно до положення ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У своїй скарзі ОСОБА_2 зазначає, що отримав копію оскаржуваної постанови слідчого від 07.10.2024 лише 24.10.2024.

Разом з тим жодних доказів такого отримання оскаржуваної постанови до скарги не долучено, як і не надано жодного обґрунтування для поновлення такого строку, а тому суд вважає, що в разі винесення оскарженої постанови саме 07.10.2024, особою були пропущені строки на подачу такої скарги, відповідно до вимог ст. 304 КПК України, у зв`язку з чим скарга підлягає поверненню, як така, що подана після закінчення строку на оскарження.

Ці норми закону кореспондуються, відповідно до приписів ст. 304 КПК України, яка передбачає два самостійних інститути, що унеможливлюють розгляд скарги по суті, оскільки законодавець покладає на суд обов`язок повернути скаргу чи відмовити у відкритті провадження саме за умови порушення особою, яка подала суду процедури подачі такої, оскільки це може бути судом перевірене лише до відкриття провадження, але не після того, про що й наголошує принцип диспозитивності.

Керуючись ст. 304 ч. 2 п. 3 КПК України,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про повернення майна повернути тому, як таку, що подана після закінчення строку на оскарження.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1