ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2053/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 00000071 від 22.02.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буринь, Сумської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 04 жовтня 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 00000071 від 22.02.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, який ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року переданий від судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_6 до розгляду судді ОСОБА_1 на підставі протоколу перерозподілу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Наразі в цьому кримінальному провадженні проводяться підготовчі дії.

Як встановлено із матеріалів справи, в межах цього кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування (in absentia).

Згідно з положеннями ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Частиною 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук. У абз. 3 цієї частини вказано, що за наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом (абз. 7 ч. 1 ст. 323 КПК України).

З наведеного вбачається, що для здійснення спеціального судового провадження в порядку, визначеному процесуальним законом, необхідна сукупність таких обставин: 1) подання відповідного клопотання прокурором; 2) можливість здійснення спеціального судового провадження щодо конкретного кримінального правопорушення, обвинувачення щодо яких розглядається судом (з визначеного КПК переліку); 3) оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук, та/або його виїзд, та/або його перебування на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором; 4) підтвердження обізнаності обвинуваченого про розпочате кримінальне провадження щодо нього; 5) підтвердження переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; 6) неприбуття обвинуваченого до суду на виклик більш як два рази без поважної причини.

Доцільним буде звернутись до інших джерел права, які визнані в Україні, а саме практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Національні суди повинні проявляти належну ретельність у забезпеченні присутності обвинуваченого шляхом належного виклику (Colozza v. Italia) і повинні вживати заходів для запобігання його невиправданій відсутності на слуханні (Medenica v. Switzerland).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не можна тлумачити як такий, що надає сторонам у справі право на отримання певної форми вручення судових документів, наприклад, рекомендованим листом. Тим не менш, в інтересах здійснення правосуддя сторона повинна бути повідомлена про судове засідання таким чином, щоб вона не тільки знала про дату, час і місце слухання, але й мала достатньо часу для підготовки своєї справи та участі в судовому засіданні (Vyacheslav Korchagin v. Russia).

Визнання обвинуваченого «Iatitante» - «особою, яка переховується від правосуддя», винним у заочному судовому провадженні «in absentia» без повідомлення його про слухання справи проти нього є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Sejdovic v. Italy).

Отже, судовий розгляд стосовно ОСОБА_7 може бути проведений за його відсутності, якщо він відмовиться від права бути присутнім на слуханні, при цьому така відмова може бути явною або матися на увазі через його поведінку.

Разом з тим, суду необхідно з`ясувати, чи можливо стверджувати, що ОСОБА_5 знає про кримінальне переслідування стосовно нього та про це судове провадження настільки, щоб мати можливість прийняти рішення відмовитися від свого права постати перед судом чи ухилитися від правосуддя.

Так, після направлення обвинувального акта до суду, Дарницьким районним судом міста Києва здійснювалися виклики обвинуваченого шляхом надсилання ряду повісток про виклик ОСОБА_5 у судове засідання шляхом їх направлення засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання.

У той же час, відповідно до наданого суду акту загальної канцелярії Дарницького районного суду м. Києва, підписаного начальником відділу та провідними консультантами, вбачається неможливість відправлення повістки суду обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки з 27 березня 2014 року АТ «Укрпошта» припинила приймання та пересилання до материкової частини України всіх видів поштових відправлень, адресованих на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим. До вказаного акта доданий лист АТ «Укрпошта», з якого вбачається, що з ІНФОРМАЦІЯ_2 була змушена припинити приймання до пересилання до материкової частини України всіх видів поштових відправлень, адресованих на тимчасово окуповані території АР Крим та м. Севастополя, а також розпочати повернення поштових відправлень та коштів за їх пересилання відправникам.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» питання поштового обміну з тимчасово окупованими територіями України не врегульовано. Відновлення діяльності АТ «Укрпошта» на тимчасово окупованих територіях України може відбутися тільки після відновлення конституційного ладу на цих тимчасово окупованих територіях.

Отже, надсилання судових викликів ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку на адресу АДРЕСА_1 , є неможливим.

Також з моменту прийняття матеріалів справи стосовно ОСОБА_5 до свого провадження, судом на виконання вимог КПК України надсилались повістки до опублікування у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр». Суд надсилав для опублікування повістку на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора. Повідомлення про виклик до суду було опубліковане на офіційному вебсайті Дарницького районного суду м. Києва.

Відтак, положення процесуального закону щодо належного повідомлення обвинуваченого судом були дотримані.

При цьому вочевидь є зрозумілим, що у справах про обвинувачення осіб у вчиненні міжнародних злочинів обмежитись виконанням вимог національного процесуального закону є недостатнім, з урахуванням зобов`язань України за міжнародним правом.

Водночас через брак інформації суд позбавлений можливості вжити додаткові заходи задля повідомлення обвинуваченого про судове провадження, шляхом направлення повісток неофіційними каналами (телефоним дзвінком, електронною поштою, шляхом повідомлень у месенджери та соціальні мережі), із зазначенням довідкової інформації щодо процедури та прав обвинуваченого і наслідків його неявки.

Отож, є необхідність у встановленні цих відомостей, втім у суду відсутні механізми для такого з`ясування.

За загальним правилом, відповідно до частини 3 статті 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Втім, слід звернути увагу, що зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

При цьому процесуальний закон, окрім зазначеного доручення, у такій формі кримінального провадження як in absentia, покладає певні зобов`язання саме на сторону обвинувачення.

Так, сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого ((in absentia) ч. 2 ст. 7 КПК України).

З наведених положень процесуального закону вбачається, що саме сторона обвинувачення має використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав особи, яка вже перебуває у статусі обвинуваченого, зокрема права на доступ до правосуддя.

При цьому такі дії стороною обвинувачення мають бути вжиті ініціативно, без ухвалення судового рішення, як у цьому випадку, із дорученням органу досудового розслідування щодо проведення певних слідчих (розшукових) дій.

Тому позиція прокурора ОСОБА_3 , що після направлення обвинувального акта до суду прокурор не зобов`язана вживати жодних додаткових заходів, окрім як надати суду копію опублікованої повістки з вебсайту Офісу Генерального прокурора, залишилась для суду не зрозумілою.

Суд визнає, що існують певні межі зусиль щодо встановлення контакту з обвинуваченим, проте у цьому кримінальному провадженні такі межі не потребують уточнення, оскільки сторона обвинувачення не вжила жодних кроків для того аби проінформувати обвинуваченого ОСОБА_5 про майбутній судовий розгляд (якщо такий відбудеться) і таким чином надати йому можливість підготувати свій захист.

Зі свого боку, суд вживав розумні зусилля для отримання відповідних відомостей та направлення повідомлень, але наявної в розпорядженні суду інформації недостатньо для безумовного твердження про «усвідомлену та розумну» відмову обвинуваченого ОСОБА_5 від свого права бути присутнім під час розгляду справи.

Відтак, прогалина у відомостях з цих питань не дозволяє суду продовжити судове провадження стосовно ОСОБА_5 .

З метою дотримання обов`язків, взятих Україною за положеннями ЄКПЛ, загальних засад кримінального провадження, процесуальних прав обвинуваченого у цьому провадженні, забезпечення повного та неупередженого судового розгляду, суд вважає, що слід вжити заходів щодо встановлення актуальних персональних даних, місця проживання/перебування та каналів зв`язку обвинуваченого.

Враховуючи, що зазначені відомості стосовно ОСОБА_5 необхідні для встановлення контакту з обвинуваченим та його належного повідомлення засобами комунікації, суду та сторонам такі відомості не відомі, тому єдиним можливим способом їх отримати є здійснення слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим.

Керуючись ст.ст. 42, 333, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

Доручити органу досудового розслідування ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим встановити актуальні персональні дані, місце проживання/перебування та канали зв`язку обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколи слідчих дій та документи, отримані в ході виконання судового доручення, направити до суду у строк до 26 листопада 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Прокуратури АР Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1