Справа № 595/1356/24
Провадження № 1-кп/595/153/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № № 0000144 від 21 травня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, одруженого, фізична особи - підприємця, несудимого,

у вчиненні кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2024 року о 18 годині 53 хвилин водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною вулиці зі сторони міського скверу, яка слугує як в`їзд у двори у сторону вулиці Галицька. В цей час, по вулиці Галицька у сторону вулиці Генерала Шухевича смугою свого напрямку руху рухався технічно справний мотоцикл марки «LIFAN LF200-10M», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водій ОСОБА_4 .

Наближаючись до вулиці Галицька та знаходячись біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка знаходиться в АДРЕСА_2 , водій легкового автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» ОСОБА_7 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР). Також, в порушення вимог п.п. 10.1 та 10.2 ПДР, водій ОСОБА_7 перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїжджаючи на головну дорогу, перед проїзною частиною не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по ньому, виїхав передньою частиною керованого автомобіля на вулицю Галицька, а саме на смугу руху у напрямку до вулиці Генерала Шухевича, де допустив зіткнення лівою передньою боковою частиною (зокрема, переднім бампером, переднім лівим колесом, переднім лівим крилом) керованого транспортного засобу із передньою частиною мотоцикла марки «LIFAN LF200-10M», реєстраційний номер НОМЕР_2 (зокрема, переднім колесом, грязьовим щитком цього колеса та фарою головного світла), під керуванням водія ОСОБА_4 .

У результаті наведеного, в порушення вимоги п. 1.5 ПДР України водій ОСОБА_7 , який не повинен створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створив такі умови, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла марки «LIFAN LF200-10M» ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у вигляді ушкодження лівого акроміально-ключичного зчленування з розривом лівої корако-клавікулярної зв`язки, яке за ознакою тривалого понад три тижні (більш як 21 день) розладу здоров`я належить до середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Порушення водієм легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY» ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1 та 10.2 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

03 вересня 2024 року від захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із тим, що обвинувачений примирився із потерпілим, повністю відшкодував завдану шкоду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 на підставі ст. 46 КК України підтримали, просили суд його задовольнити. Наслідки закриття кримінального провадження обвинуваченому зрозумілі.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 просив кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 закрити, оскільки вони примирилися, останній відшкодував йому спричинену шкоду у повному обсязі, відтак жодних претензій у нього до нього немає.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечили стосовно задоволення клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання про закриття провадження відносно ОСОБА_7 .

Суд, взявши до уваги клопотання захисника, адвоката ОСОБА_8 , вислухавши думку присутніх в судовому засіданні учасників кримінального провадження, вважає, що кримінальне провадження № 0000144 від 21 травня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

В судовому засіданні встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України класифікується як необережний нетяжкий злочин, обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, примирився з потерпілим, наполягав на задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим, всі наслідки прийняття даного рішення обвинуваченому зрозумілі.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 286 КПК України визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинений ним необережний нетяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, з підстав, передбачених ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього - закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються із залучення експерта при проведенні наступних судових експертиз: судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/120-24/6675-ІТ від 03 липня 2024 року; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/120- 24/6685-ІТ від 04 липня 2024 року; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/120-24/6686-ГГ від 02 липня 2024 року; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» № СЕ-19/120-24/6672-ІТ від 03 липня 2024 року; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» № СЕ-19/120-24/6671 -ІТ від 02 липня 2024 року; судової фототехнічної експертизи №СЕ-19/120-24/7014-ФП від 26 червня 2024 року; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/120-24/7979-ІТ від 18 липня 2024 року.

Відтак, з обвинуваченого ОСОБА_7 слід стягнути половину витрат за проведення зазначених вище судових експертиз.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а арешт майна - відповідно до ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 26, 284, 285, 286, 288, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження № 0000144 від 21 травня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області № 595/902/24 від 22 травня 2024 року, на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , жительці АДРЕСА_1 , та на мотоцикл марки «Lifan LF200-10M», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберіганняОСОБА_5 , жительці АДРЕСА_3 , - скасувати.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 15524 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн. 24 коп. за проведення судових експертиз.

Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1