Справа № 645/5451/24
Провадження № 1-кп/645/496/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000914 від 24.06.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2024 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України призначене до розгляду в підготовчому засіданні.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 26.06.2024 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят діб.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.08.2024 року строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено в межах строку досудового розслідування до 21.09.2024 року.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб та зазначила про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду щодо заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання/продовження запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено частиною першою статті 178 КПК.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також приймати до уваги тяжкість інкримінованого йому злочину.

У судовому засіданні суду не надано доказів, що підстави застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не мають місце, оскільки на час розгляду справи у суді такі підстави обґрунтовуються настанням ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

ризик переховування від суду, окільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення;

ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, адже обвинуваченому відомі свідки, місце їх проживання, що дає йому можливість фізично чи психічно впливати на них та примусити змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності. Так, свідки ще не допитані у судовому засіданні;

ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку із тим, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена.

Судом враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими, а також дані щодо його особи, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, неодружений, офіційно не працюючий, не має стійких соціальних зв`язків, характер і суспільна небезпека кримінального правопорушення свідчать про те, що ОСОБА_4 може продовжити вчинення кримінальних правопорушень.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Заслухавши вказаних осіб, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Фрунзенському районному суду м. Харкова.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 201, 314, 315, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова на 26.09.2024 року о 10:15 год.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів до 17.11.2024 року.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала, у частині продовження строку запобіжного заходу, може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим - у той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 19.09.2024 року.

Суддя ОСОБА_1