Справа № 132/2112/24
Провадження №1-кп/132/322/24
Вирок

Іменем України

12 листопада 2024 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 08 травня 2024 року, №0000215 від 03 червня 2024 року, за обвинувальними актами, складеними у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іванів Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Бродецьке Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Котюжинці Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , працюючи в ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління», перший на посаді машиніста тепловоза, а другий на посаді складача поїздів, будучи обізнаними, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, на території України з 24.02.2022 року був введений воєнний стан, дія якого продовжена на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану України» від 06.11.2023 року № 734/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 року № 3429-ІХ, з 05год.30хв. 16.11.2023 року строком на 90 діб, 17.11.2023 року (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), під час робочої зміни, рухаючись в тепловозі по залізничній колії, між населеними пунктами «Писарівка та Гулівці», достовірно знаючи про те, що в тепловозі наявне дизельне паливо, попередньо домовившись між собою, вирішили вчинити його таємне викрадення (крадіжку). Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, діючи узгоджено, знаючи, що на паливній системі знаходиться кран, з якого зливається за потреби паливо, та який був опломбований, не зриваючи пломбу, відкрили кран, та злили паливо в пластикові каністри, які заздалегідь підготували. Дані дії відбувались під час руху тепловоза, між населеними пунктами «Писарівка-Гулівці», в результаті чого вчинили таємне викрадення (крадіжку) дизельного палива в кількості 150літ., що належить ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління», вартість якого відповідно до висновку експерта № 1840/24-21 від 23.05.2024 року, станом на 17.11.2023 року, становила 8265грн.00коп. за 150літ., яким вподальшому розпорядились на власний розсуд. Тим самим, своїми протиправними діями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 завдали майнової шкоди ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління» на суму 8265грн.00коп.

Вони ж, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , продовжуючи працювати в ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління», перший на посаді машиніста тепловоза, а другий на посаді складача поїздів, будучи обізнаними, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, на території України з 24.02.2022 року був введений воєнний стан, дія якого продовжена на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану України» від 05.02.2024 року № 49/2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 року № 3564-ІХ, з 05год.30хв. 14.02.2024 року строком на 90 діб, 29.03.2024 року о 18год.10хв., під час робочої зміни, рухаючись в тепловозі по залізничній колії, між населеними пунктами «Писарівка та Гулівці», достовірно знаючи про те, що в тепловозі наявне дизельне паливо, попередньо домовившись між собою, вирішили вчинити його таємне викрадення (крадіжку). Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, діючи узгоджено, знаючи, що на паливній системі знаходиться кран, з якого зливається за потреби паливо, та який був опломбований, не зриваючи пломбу, відкрили кран, та злили паливо в пластикові каністри, які заздалегідь підготували. Дані дії відбувались під час руху тепловоза, між населеними пунктами «Писарівка-Гулівці», в результаті чого вчинили таємне викрадення (крадіжку) дизельного палива в кількості 150літ., що належить ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління», вартість якого відповідно до висновку експерта № 1840/24-21 від 23.05.2024 року, станом на 29.03.2024 року, становила 8080грн.50коп. за 150літ., яким вподальшому розпорядились на власний розсуд. Тим самим, своїми протиправними діями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 завдали майнової шкоди ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління» на суму 8080грн.50коп.

Окрім цього, ОСОБА_12 продовжуючи працювати в ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління» на посаді машиніста тепловоза, та складач поїздів цього ж товариства ОСОБА_14 будучи обізнаними, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, на території України з 24.02.2022 року був введений воєнний стан, дія якого продовжена на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану України» від 05.02.2024 року № 49/2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 року № 3564-ІХ, з 05год.30хв. 14.02.2024 року строком на 90 діб, 04.05.2024 року о 14год.13хв., під час робочої зміни, рухаючись в тепловозі по залізничній колії, між населеними пунктами «Писарівка та Гулівці», достовірно знаючи про те, що в тепловозі наявне дизельне паливо, попередньо домовившись між собою, вирішили вчинити його таємне викрадення (крадіжку). Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_12 діючи повторно, разом із ОСОБА_14 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, діючи узгоджено, знаючи, що на паливній системі знаходиться кран, з якого зливається за потреби паливо, та який був опломбований, не зриваючи пломбу, відкрили кран, та злили паливо в пластикові каністри, які заздалегідь підготували. Дані дії відбувались під час руху тепловоза, між населеними пунктами «Гулівці-Писарівка», в результаті чого вчинили таємне викрадення (крадіжку) дизельного палива в кількості 100літ., що належить ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління», вартість якого відповідно до висновку експерта № 2013/24-21 від 25.06.2024 року, станом на 04.05.2024 року, становила 5381грн.00коп. за 100літ., яким вподальшому розпорядились на власний розсуд. Тим самим, своїми протиправними діями ОСОБА_12 , ОСОБА_14 завдали майнової шкоди ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління» на суму 5381грн.00коп.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно працюючи на посаді машиніста тепловоза ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління» - 17.11.2023 року, конкретного часу не пам`ятає, під час робочої зміни, рухаючись в тепловозі по залізничній колії, між населеними пунктами «Писарівка Гулівці», знаючи, що в тепловозі наявне дизельне паливо, вирішив його викрасти, попередньо домившись про це із складачем поїздів ОСОБА_13 . З цією метою, знаючи, що на паливній системі знаходиться кран, з якого зливається за потреби паливо, та який був опломбований, не зриваючи пломбу відкрили кран, та злили паливо в загальній кількості 150 літрів у пластикові каністри, які заздалегідь підготували, яким вподальшому розпорядились на власний розсуд. Окрім цього, він 29.03.2024 року о 18.10год., під час робочої зміни, рухаючись в тепловозі по залізничній колії, між населеними пунктами «Писарівка Гулівці», знаючи, що в тепловозі наявне дизельне паливо, вирішив його викрасти, попередньо домившись про це із складачем поїздів ОСОБА_13 . З цією метою, знаючи, що на паливній системі знаходиться кран, з якого зливається за потреби паливо, та який був опломбований, не зриваючи пломбу відкрили кран, та злили паливо в загальній кількості 150 літрів у пластикові каністри, які заздалегідь підготували, яким вподальшому розпорядились на власний розсуд. Окрім цього, він 04.05.2024 року о 14.13год., під час робочої зміни, рухаючись в тепловозі по залізничній колії, між населеними пунктами «Гулівці-Писарівка», знаючи, що в тепловозі наявне дизельне паливо, вирішив його викрасти, попередньо домившись про це із складачем поїздів ОСОБА_14 . З цією метою, знаючи, що на паливній системі знаходиться кран, з якого зливається за потреби паливо, та який був опломбований, не зриваючи пломбу відкрили кран, та злили паливо в загальній кількості 100 літрів у пластикові каністри, які заздалегідь підготували, яким вподальшому розпорядились на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно працюючи на посаді складача поїздів ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління» - 17.11.2023 року, конкретного часу не пам`ятає, під час робочої зміни, рухаючись в тепловозі по залізничній колії, між населеними пунктами «Писарівка Гулівці», знаючи, що в тепловозі наявне дизельне паливо, вирішив його викрасти, попередньо домившись про це із машиністом тепловозу ОСОБА_12 . З цією метою, знаючи, що на паливній системі знаходиться кран, з якого зливається за потреби паливо, та який був опломбований, не зриваючи пломбу відкрили кран, та злили паливо в загальній кількості 150 літрів у пластикові каністри, які заздалегідь підготували, яким вподальшому розпорядились на власний розсуд. Окрім цього, він 29.03.2024 року о 18.10год., під час робочої зміни, рухаючись в тепловозі по залізничній колії, між населеними пунктами «Писарівка Гулівці», знаючи, що в тепловозі наявне дизельне паливо, вирішив його викрасти, попередньо домившись про це із машиністом тепловозу ОСОБА_12 . З цією метою, знаючи, що на паливній системі знаходиться кран, з якого зливається за потреби паливо, та який був опломбований, не зриваючи пломбу відкрили кран, та злили паливо в загальній кількості 150 літрів у пластикові каністри, які заздалегідь підготували, яким вподальшому розпорядились на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно працюючи на посаді складача поїздів ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління» - 04.05.2024 року о 14.13год., під час робочої зміни, рухаючись в тепловозі по залізничній колії, між населеними пунктами «Гулівці-Писарівка», знаючи, що в тепловозі наявне дизельне паливо, вирішив його викрасти, попередньо домившись про це із машиністом тепловозу ОСОБА_12 . З цією метою, знаючи, що на паливній системі знаходиться кран, з якого зливається за потреби паливо, та який був опломбований, не зриваючи пломбу відкрили кран, та злили паливо в загальній кількості 100 літрів у пластикові каністри, які заздалегідь підготували, яким вподальшому розпорядились на власний розсуд.

Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_15 просив суд суворо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не карати, оскільки вони щиро розкаюються у вчиненому, добровільно відшкодували завданий збиток.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не оспорювали фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а дії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, та дії ОСОБА_14 за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Прокурор ОСОБА_16 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах, просила визнати ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити їм покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України, звільнити засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінальних правопорушень, особи винних, обставини, що пом`якшують і обтяжують їх покарання.

Обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вчинили кримінальні правопорушення, які відповідно до положень статті 12 КК України, віднесені до тяжких злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Іванів Калинівського району Вінницької області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, одружений, працює машиністом тепловоза в ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селищі Бродецьке Козятинського району Вінницької області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, працює складачем поїздів в ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління», зареєстрований та проживає за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, село Іванів, вулиця Лугова, будинок № 6.

ОСОБА_14 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Котюжинці Калинівського району Вінницької області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, одружений, працює складачем поїздів в ТОВ «Вінницьке кар`єроуправління», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, судимостей не мають.

За характеризуючими даними (інформацією), ОСОБА_12 характеризується посередньо (довідка-характеристика Калинівської міської ради Вінницької області від 17.05.2024 року за № 03-15/803); ОСОБА_13 характеризується посередньо (довідка-характеристика Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 13.05.2024 року за № 700); ОСОБА_14 характеризується позитивно (довідка-характеристика Котюжинецького старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області від 13.05.2024 року № 168).

Як слідує з консультативних висновків спеціалістів, складених Комунальним підприємством «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають.

Відповідно до статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі статтею 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 визначено: щире каяття; добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують їх покарання, не встановлено.

Статтею 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі № 156/98/18 (провадження № 51-9408км18), наведений у статті 66 КК України перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці; навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

За рекомендаціями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

З урахуванням вищезазначених вимог закону та роз`яснень щодо застосування його норм, суд ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість визнання обставинами, що пом`якшують покарання:

обвинуваченого ОСОБА_12 : вчинення кримінального правопорушення вперше; визнання вини особою, що вчинила кримінальне правопорушення; щире каяття; добровільне відшкодування завданого збитку;

обвинуваченого ОСОБА_13 : вчинення кримінального правопорушення вперше; визнання вини особою, що вчинила кримінальне правопорушення; щире каяття; добровільне відшкодування завданого збитку; наявність неповнолітньої дитини на утриманні;

обвинуваченого ОСОБА_14 : вчинення кримінального правопорушення вперше; визнання вини особою, що вчинила кримінальне правопорушення; щире каяття; добровільне відшкодування завданого збитку; позитивне характеризування за місцем проживання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

За правилами статті 75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України. Звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою. Перелік цих обов`язків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Поклавши на засудженого обов`язок, передбачений пунктом 4 частини 1 статті 76 КК України, суд не встановлює періодичність та дні проведення реєстрації; відповідно до частини 3 статті 13 КВК України вирішення цього питання віднесено до компетенції кримінально-виконавчих інспекцій. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (частина 3 статті 75 КК України). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано статтю 75 КК України.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця, часу його вчинення, наявності декількох пом`якшуючих обставин, осіб обвинувачених, суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказані кримінальні правопорушення, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненим кримінальним правопорушенням, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як ними, так і іншими особами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, в ході проведення досудового розслідування були виявлені та вилучені 5 (п`ять) полімерних каністр (одну каністру синього кольору; одну каністру світло-жовтого кольору; одну каністру білого кольору; дві каністри чорного кольору), ємністю по 20літ. кожна, які відповідно до постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_17 від 13.05.2024 року, визнані речовими доказами та які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

Згідно з частиною 9 статті 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відповідно до пункту 1 вказаної норми гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

У відповідності з вимогами частини 10 статті 100 КПК України, під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання.

Згідно з вимогами статті 374 КПК України, у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, крім іншого, суд має зазначити рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Відповідно до частини 1 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, з огляду на вказані законодавчі норми спеціальна конфіскація може бути застосована до майна обвинуваченого чи у передбачених КК України у випадках - до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 5 (п`ять) полімерних каністр (одну каністру синього кольору; одну каністру світло-жовтого кольору; одну каністру білого кольору; дві каністри чорного кольору), ємністю по 20літ. кожна, безпосередньо використовувались обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_14 в якості засобів для вчинення кримінального правопорушення.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_14 за ч.4 ст.185 КК України, застосувати конфіскацію засобів для вчинення кримінального правопорушення - 5 (п`яти) полімерних каністр (одну каністру синього кольору; одну каністру світло-жовтого кольору; одну каністру білого кольору; дві каністри чорного кольору), ємністю по 20літ. кожна, які належать ОСОБА_14 .

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, на вилучене в ході досудового розслідування кримінального провадження майно, а саме на 5 (п`ять) полімерних каністр (одну каністру синього кольору; одну каністру світло-жовтого кольору; одну каністру білого кольору; дві каністри чорного кольору), ємністю по 20літ. кожна, на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_18 від 14.05.2024 року у справі № 132/1516/24, був накладений арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_18 від 14.05.2024 року у справі №132/1516/24.

Частиною четвертою статті 374 КПК України передбачено, що у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

За частиною другою статті 124 КПК України та роз`яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування призначалися та проводилися експертні дослідження.

Так, в рамках кримінального провадження № 0000187 від 08.05.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, була проведена судово-товарознавча експертиза, вартість якої згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні відповідно до висновку експерта від 23.05.2024 року № 1840/24-21, склала 1135грн.92коп.

Виходячи із зазначених вимог закону, встановлених судом обставин, судові витрати в рамках кримінального провадження, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 08.05.2024 року у розмірі 1135грн.92коп. підлягають стягненню в рівних частках із засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , тобто по 567грн.96коп. з кожного.

Одночасно із цим, в рамках кримінального провадження № 0000215 від 03.06.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, була проведена судово-товарознавча експертиза, вартість якої згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні відповідно до висновку експерта від 25.06.2024 року № 2013/24-21, склала 1135грн.92коп.

Виходячи із зазначених вимог закону, встановлених судом обставин, судові витрати в рамках кримінального провадження, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 03.06.2024 року у розмірі 1135грн.92коп. підлягають стягненню в рівних частках із засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , тобто по 567грн.96коп. з кожного.

Заходи забезпечення кримінального провадження (запобіжні заходи) не застосовувалися.

Цивільний позов потерплою особою не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_19 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_12 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_12 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 12 листопада 2024 року.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_13 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_13 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 12 листопада 2024 року.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_14 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_14 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 12 листопада 2024 року.

В порядку ч.9 ст.100 КПК України, ст.ст.96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження 5 (п`яти) полімерних каністр (одну каністру синього кольору; одну каністру світло-жовтого кольору; одну каністру білого кольору; дві каністри чорного кольору), ємністю по 20літ. кожна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_18 від 14.05.2024 року у справі № 132/1516/24, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на користь держави у рівних частках документально підтверджені витрати на залучення експерта відповідно до висновку експерта від 23.05.2024 року № 1840/24-21 у розмірі 1135грн.92коп., тобто по 567грн.96коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_12 , ОСОБА_14 на користь держави у рівних частках документально підтверджені витрати на залучення експерта відповідно до висновку експерта від 25.06.2024 року № 2013/24-21 у розмірі 1135грн.92коп., тобто по 567грн.96коп. з кожного.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженим, що вони мають право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженим та прокурору.

Суддя