Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

1 жовтня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Печерського районного суду м. Києва від 5 червня 2024 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000207,

у с т а н о в и в :

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2024 ОСОБА_2 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.190 КК України і йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ч.3 ст.72 КК України суд ухвалив вирок Подільського районного суду м. Києва від 28.12.2023, яким ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, виконувати самостійно.

03.07.2024 заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин і на підставі ст.71, ч.3 ст.72 КК України покарання за цим вироком у виді громадських робіт на строк 200 годин і покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 28.12.2023, яким ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, виконувати самостійно.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , який був засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 28.12.2023, вчинив нове кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком. А тому суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки не призначив покарання за сукупністю вироків на підставі ст.ст.71, 72 КК України, внаслідок чого призначене ОСОБА_2 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.09.2024 апеляційну скаргу прокурора залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.396 КПК України, і встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги - 7 днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.

Так прокурор просив призначити таке саме за видом, за розміром, за способом виконання остаточне покарання, як його призначив суд першої інстанції, лише формально посилаючись на ст.71 КК України, проте не зазначав, у який спосіб суд апеляційної інстанції має застосувати положення цієї норми, виходячи з її змісту, тому вимоги в апеляційній скарзі були неконкретними.

Згідно з п.2 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху направлена на електронну адресу Київської міської прокуратури, яка зазначена на офіційному бланку, і отримана 09.09.2024, що підтверджується звітом про підтвердження отримання адресатом вихідної кореспонденції.

Проте прокурор не вчинив жодних дій з метою усунення недоліків апеляційної скарги, а тому її належить повернути.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_3 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 5 червня 2024 року щодо ОСОБА_2 повернути.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1