Провадження №1-кп/522/589/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі об`єднані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000944 від 01.09.2022 року, №0001384 від 08.12.2022 року та №0000699 від 28 червня 2022 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майори Біляївського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.03.2023 року Теплодарським міським судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі (набрав законної сили 04.06.2024 року);

-10.03.2023 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі (набрав законної сили 10.04.2023 року),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , завідомо знаючи, що на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 17.05.2022 р. № 341/2022, затверджений Законом України від 18.05.2022 року №2263-IX, від 12.08.2022 №573/2022 затверджений Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX) та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , 21.06.2022 року, близько 08.00 години, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в одній з кімнат приміщення будинку «Милосердя», розташованого на території Свято-Михайлівського жіночого монастиря, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , побачив на столі жіночу сумочку, а в ній наявний гаманець, належний громадянці ОСОБА_10 , який визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , впевнився в тому що його дії будуть не помічені, і його злочинним намірам ніхто не зашкодить, взяв з вказаної сумочки, майно належне ОСОБА_10 , а саме гаманець, який не представляє матеріальної вартості для потерпілої, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1500 гривень, а також банківська карточка АТ «Ощадбанк», належна ОСОБА_11 . Далі ОСОБА_4 , залишив місце вчиненого ним кримінального правопорушення, вийшовши на вулицю, де виявив наявну в гаманці банківську карточку АТ «Ощадбанк», з грошовими коштами на ній, належну ОСОБА_11 , та для їх зняття і доведення свого злочинного наміру до кінця, ОСОБА_4 , направився до банкомата АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, буд. 17, у якому використовуючи вищевказану банківську карточку АТ «Ощадбанк», та наявний у нього пін-код від неї, зняв з неї, та таємно викрав гроші в сумі 6000 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 , виконавши всі дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, залишив місце вчиненого ним кримінального правопорушення разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Даним кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_10 , матеріальний збиток на загальну суму 1500 гривень, та ОСОБА_11 - на суму 6000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , завідомо знаючи, що на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 17.05.2022 р. № 341/2022, затверджений Законом України від 18.05.2022 року №2263-IX, від 12.08.2022 №573/2022 затверджений Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX) та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , 31.08.2022 року, близько 07.40 години, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщені плейстейшн клуба « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де на полиці стола побачив наявний мобільний телефон «Айфон 7», в корпусі рожевого кольору, належний ОСОБА_12 , який він визначив предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , впевнився в тому що в приміщені відсутні сторонні особи, і його дії будуть не помічені, і його злочинним намірам ніхто не зашкодить, таємно викрав з полиці стола мобільний телефон «Айфон 7», в корпусі рожевого кольору, IMEI НОМЕР_1 , належний ОСОБА_12 , вартістю 4500 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 , виконавши всі дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, залишив місце вчиненого ним кримінального правопорушення разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Даним кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 4500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаючи про те, що на території України впроваджено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022№ 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, та від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, та від 17.05.2022 № 341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, та від 12.08.2022 № 573/2022, затверджений Законом України від 17.08.2022 № 2500-ІХ, від 07.11.2022 № 757/2022, затверджений Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ) та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, повторно вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

08.12.2022 близько 16:30 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи в адміністративній будівлі ДП «Одеська залізниця» моторвагонне депо Одеса-Застава 1, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Старосінна площа, 35, побачив, як з одного з кабінетів, розташованих там, вийшла раніше не знайома йому співробітниця даного підприємства ОСОБА_13 і в цей момент у нього виник злочинний умисел спрямований на скоєння умисного таємного викрадення особистого майна останньої, що знаходилося в приміщенні вищевказаного кабінету.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки повторно, ОСОБА_4 , через незачинені двері кабінету, розташованого в адміністративній будівлі ДП «Одеська залізниця» моторовагонне депо Одеса-Застава 1, за адресою: АДРЕСА_4 , пройшов до приміщення вказаного кабінету, де побачив жіночу сумку, в якій побачив гаманець рожевого кольору, належний потерпілій ОСОБА_13 , який і визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Після чого, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю потерпілої та свідків, підійшов до сумки, звідки викрав жіночий гаманець рожевого кольору (матеріальної цінності для потерпілої не представляє) із грошовими коштами в сумі 4600 гривень, що належать ОСОБА_13 , після цього вийшов з приміщення кабінету з метою покинути місце події та розпорядитися викраденим майном за власним розсудом, але був затриманий потерпілою ОСОБА_13 в зв`язку з чим не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах особою, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив суду усі фактичні обставини, зазначені у обвинувальних актах, при яких він викрав майно у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у вчиненому розкаявся, просив суд призначити йому справедливе покарання.

Потерпіла ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, підтвердила, що матеріальну шкоду їй повністю відшкодовано.

Потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, підтвердила, що матеріальну шкоду їй повністю відшкодовано

Потерпіла ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, підтвердила, що матеріальну шкоду їй повністю відшкодовано.

Потерпіла ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, підтвердила, що матеріальну шкоду їй повністю відшкодовано.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченогоОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена повторно, в умовах воєнного стану; за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах особою, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

У відповідності до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначати покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У вчиненому обвинувачений ОСОБА_4 щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, на наркологічному обліку не значиться, матеріальний збиток потерпілим відшкодував у повному обсязі шляхом повернення майна.

Також суд бере до уваги суспільну небезпеку і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, зміст обвинувачення, яке складається з трьох епізодів та те, шо обвинувачений ОСОБА_4 уродженець с. Майори Біляївського району Одеської області, громадянин України, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, є раніше засудженою особою до покарання у вигляді позбавлення волі, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, у зв`язку з чим, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе та вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у наступному вигляді: за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Окрім того, суд встановив, що вироком Теплодарського міського суду Одеської області від 01.03.2023 року, який набрав законної сили 04.06.2024 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Також, вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2023 року, який набрав законної сили 10.04.2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Вказані кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 скоїв 21.06.2022 року, 31.08.2022 року та 08.12.2022 року, тобто до набрання законної сили вироками Теплодарського міського суду Одеської області та Київського районного суду м.Одеси від 10.03.2023 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1, 2, 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Отже, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , на думку суду, повинно бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень

за даним вироком, вироками Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2023 року та Теплодарського міського суду Одеської області від 01.03.2023 року, при цьому суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироками Київського районного суду м.Одеси від 10.03.2023 року у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі та Теплодарського міського суду Одеської області від 01.03.2023 року у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, суд вбачає за необхідне остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

При цьому, застосовуючи покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і досягнення достатньої та справедливої сатисфакції потерпілих і суспільства в цілому.

Суд також встановив, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою з 08.12.2022 року, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до набрання вироком законної сили у зв`язку із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлялися.

Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці;

-за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироками Київського районного суду м.Одеси від 10.03.2023 року у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі та Теплодарського міського суду Одеської області від 01.03.2023 року у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0001384 від 08.12.2022 року у період з 08.12.2022 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: жіночий гаманець, грошві кошти у сумі 4600 гривень, банківська картка «Ощадбанку», - вважати переданими власнику ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Речовий доказ: мобільний телефон «Iphone7» IMEI; НОМЕР_1 , в корпусі рожевого кольору, - вважати переданими власнику ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Речові докази: файли відеозаписів «АДРЕСА_5_01_3900» та 2. «АДРЕСА_6_09_3900» та 92 файли цифрових фотознімка особи, записані на CD-диску; файли «1,2,3», записані на CD-диску, відеозаписів обстановки в приміщеннях Одеського обласного благодійного фонду реабілітації дітей інвалідів «Майбутнє», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , за 09.09.2022 року, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1