Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/28/24
Єдиний унікальний №733/1504/23
Ухвала

28 листопада 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

28 листопада 2024 року в судовому засіданні прокурор Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 надав суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що останньому на підставі ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2024 року включно. Таким чином, строк тримання під вартою закінчується 09 грудня 2024 року. На даний час кримінальне провадження не розглянуто та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як обвинувачений ОСОБА_6 може залишити своє місце проживання та переховуватися від суду, оскільки розуміє, що його покарання може бути пов`язане з позбавленням волі, оскільки обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, а також ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути вираженим у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, а тому підстави для зміни запобіжного заходу та застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Прокурор в судовому засіданні подане ним клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою підтримала, оскільки вважає, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього посилаючись на те, що досудове слідство проведено не об`єктивно з порушенням норм чинного законодавства, а тому просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечив та зазначив, що відсутні всі підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою та такі підстави є не обґрунтованими та не доведеними, а тому просив вибрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, так як обвинувачений від суду та слідства не переховувався, не впливав на свідків та має родинні відносини.

З`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про продовження (зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

У відповідності до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 жовтня 2023 року включно. Ухвалами Ічнянського районного суду Чернігівської області продовжувався строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до 11 грудня 2023 року, 22 січня 2024 року, 17 березня 2024 року, 12 травня 2024 року, 20 червня 2024 року, 16 серпня 2024 року, 11 жовтня 2024 року до 09 грудня 2024 року включно.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає безальтернативну міру покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років, відсутність належних в матеріалах кримінального провадження доказів наявності захворювань в обвинуваченого, які б унеможливлювали його тримання під вартою, відсутність в останнього сталих родинних зв`язків, можливість обвинуваченого впливати на хід судового розгляду справи, а тому в умовах воєнного стану є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд також враховує те, що слідчим суддею обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою попередження ризику переховування ОСОБА_6 від суду у кримінальному провадженні, знищення або спотворення речових доказів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, заявлені ризики не зменшилися та жоден з більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашній арешт, не зможе запобігти встановленим ризикам, а також враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України перебуває на стадії розгляду.

Враховуючи вищенаведене та встановлені судом обставини при продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання останньому запобіжного заходу, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи даного кримінального провадження, а також те, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту ухвали суд вважає обмежитися проголошенням її резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту ухвали в день її проголошення.

Керуючись ст.ст. 176-177, 194, 196, 197, 199, 331, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26 січня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1