Провадження №: 1-кп/755/1257/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі психологів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про застосування до неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, примусових заходів виховного характеру, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001898 від 12 грудня 2023 року, у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_10 ,

представника - адвоката ОСОБА_11

захисника особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність -адвоката ОСОБА_12 ,

законного представника особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність - ОСОБА_13 ,

особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність- ОСОБА_6 , представника служби у Справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА - ОСОБА_14 ,

УСТАНОВИВ:

06.12.2023 приблизно о 13 годині 30 хвилин, неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , в укритті, де в цей час перебувала однокласниця - неповнолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На ґрунті тривалих неприязних відносин, між неповнолітньою ОСОБА_6 та неповнолітньою ОСОБА_9 розпочався словесний конфлікт, в результаті якого, у неповнолітньої ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 .

Після чого, неповнолітня ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшла до неповнолітньої ОСОБА_9 на відстань витягнутої руки та нанесла один цілеспрямований удар кулаком руки в область обличчя неповнолітньої ОСОБА_9 .

В результаті своїх протиправних дій неповнолітня ОСОБА_6 спричинила тілесне ушкодження неповнолітній ОСОБА_9 .

Згідно висновку експерта № 042-70-2024 від 22.04.2024, при проведенні судово-медичної експертизи неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , та вивченні медичної документації на її ім`я виявлені ушкодження:

- закрита травма лівого ока: синець на повіках, забійна рана верхньої повіки зі зниженням гостроти зору до 0,9.

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш, ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я) та за критерієм незначної стійкої втрати загальної працездатності в розмірі 5%, відповідно п. 2.3.4. «Правил» (відповідно ст. 24 (таблиця) «Інструкція №2…».

Характер та морфологія виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились внаслідок не менше 1-2 травматичних дій тупого(их) предмету(ів), характерні властивості якого(их) в ушкодженнях не відобразились.

Дії неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають протиправний характер, в них містяться ознаки кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, а саме нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Однак, ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення досягла 14-річного віку, але не досягла віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, а саме не досягла 16 років, що передбачено ст. 22 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримав клопотання і просив суд застосувати до неповнолітньої ОСОБА_6 заходи виховного характеру у вигляді застереження та у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до її поведінки строком на 1 рік.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 , законний представник неповнолітньої потерпілої- ОСОБА_10 та представник потерпілої- адвокат ОСОБА_11 клопотання прокурора підтримали.

Захисник особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність -адвокат ОСОБА_12 , законний представник особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність - ОСОБА_13 та особа, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність- ОСОБА_6 відносно клопотання прокурора заперечували.

Представник служби у Справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА клопотання підтримав.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вважає, що зазначене клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із статтею 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

У судовому засіданні ОСОБА_6 розповіла що вони із ОСОБА_9 навчались в одному класі. 06 грудня 2023 року коли вони перебували у укритті, ОСОБА_9 зайняла стілець її подруг, тому дівчата, просили ОСОБА_9 встати, щоб вони могли сісти. Оскільки ОСОБА_9 не встала, то вона разом із подругою підійшли до вчительки та попросили її вирішити питання, оскільки дівчата не мають де сісти, на що вчителі відповіли, щоб вони вирішували це питання самі. Тому ОСОБА_6 сама підійшла до ОСОБА_9 та попросила її встати, при цьому вона жестикулювала перед обличчям потерпілої та ОСОБА_9 відкинула її праву руку та вона вдарилась нею о стіну. Саме тому, вона вдарила потерпілу один раз правою рукою в область обличчя, а саме в око. Стверджує, що вчителі жодним чином не припиняли даний конфлікт, натомість ОСОБА_15 сиділа, а вчитель англійської мови стояла, та сказала їй, щоб вона заспокоїлася. Вона в той час відійшла від ОСОБА_9 , а до потерпілої підбігла вчителька, та кудись її повела. Стверджує, що якщо б ОСОБА_9 не відштовхнула її руку, то вона б не спричинила їй удар, та зауважує, що це відбулося автоматично. Зазначає, що вона не просила вибачення у потерпілої, оскільки, коли вони пішли на наступний день до завуча школи, то мама ОСОБА_9 погрожувала їй і її матері. Після даної події, коли вона поїхала у травмпункт, то лікар сказав що у неї забій фаланги правої руки.

У судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 повідомила суду, що вони зі ОСОБА_6 навчались в одному класі. 06 грудня 2023 року після уроку алгебри вони пішли до укриття. В укритті вона сіла біля свої друзів на стілець, коли до неї підійшли дівчата та попросили, щоб вона встала зі стільця та це їх місце. Оскільки потерпіла не встала, дівчата почали висловлюватися нецензурною лайкою на її адресу та дали їй 10 хвилин, почавши озвучувати відлік тих десяти хвилин. Коли пройшли 10 хвилин, до неї підійшла ОСОБА_6 та почала шарфом била по голові потерпілій, вона у свою чергу почала говорити, щоб ОСОБА_6 її не чіпала, однак остання її прохання ігнорувала, а вона у свою чергу взяла її за руку та відкинула її руку, після чого ОСОБА_6 її образила нецензурним словом, та нанесла їй удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в око. Після чого, вона прикрила голову руками, оскільки їй було дуже боляче, а ОСОБА_6 продовжила наносити їй удари та ще три рази нанесла їй удар коліном у голову. Потім підбігла вчителька англійської мови та вчителька алгебри, які і припинили конфлікт. Після чого, її забрала швидка медична допомога, у неї були сильні болі, та вона втрачала свідомість. Внаслідок нанесених тілесних ушкоджень, вона отримала забій ока, струс головного мозку, та в результаті отриманих травм, більше місяця лежала в лікарні, оскільки вона погано почувалася. Зазначила, що удари у відповідь ОСОБА_6 вона не наносила. Також зазначила, що ОСОБА_6 не пояснювала їй причину нанесення тілесних ушкоджень. Повідомила, що у них зі ОСОБА_6 були неприязні відносини і раніше. Також зауважила, що вони досить часто спускалися в укриття, в тиждень могли і 5-6 разів спуститися. Кожний раз в укритті сиділи по різному. Раніше, в укритті між нею та іншими дівчатами також виникали конфлікти з приводу місць, про що вона повідомляла класного керівника, яка намагалася їх примирити. Зазначила, що до вказаної події у неї був 100 % зір, а після того, як ОСОБА_6 нанесла їй удар, у неї зір зменшився на 30 %. Повідомила, що ліки, які вона приймала, після нанесення їй тілесних ушкоджень, були виписані їй лікарем, згідно виписок, також, внаслідок протиправних дій вона погано почувалася, у неї піднімався тиск, а також постійно було присутнє хвилювання. Зі сторони ОСОБА_6 з моменту виникнення конфлікт та по теперішній час жодних вибачень не було, та заходів із її боку щодо примирення не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала суду, що була вчителькою з математики у дівчат. Зазначила, що 06 грудня 2023 року вона разом із дев`ятим класом перебувала в укритті та до неї дійсно підходила ОСОБА_17 , яка була незадоволена тим, що ОСОБА_18 зайняла чиєсь місце, на що вчитель пояснила, що це укриття та всі сидять де побажають.

Через деякий час вона побачила, як ОСОБА_6 б`є ОСОБА_9 , показала суду як це відбувалось. Зазначила, що вчителька із англійської мови підбігла до дівчат та припинила бійку.

Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне. Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11 грудня 2023 року, ОСОБА_10 звернулась до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві із заявою про те, що 06 грудня 2023 року близько 13 год 30 хв. за адресою : АДРЕСА_2 , в укритті, пі час повітряної тривоги її малолітню доньку ОСОБА_9 побила її однокласниця ОСОБА_6 ( а.с.91)

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06 грудня 2023 року, ОСОБА_10 звернулась до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві із заявою про те, що 06 грудня 2024 року близько 13 год. 30 хв. їй зателефонував класний керівник її неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , та повідомила, що її доньку вдарила в обличчя її однокласниця , та знімали це все на відео. В подальшому, вона зателефонувала до доньки, яка знаходилась в швидкій медичній допомозі, якою її госпіталізовували до 7-ї дитячої лікарні.( а.с.92)

Згідно акту № 1 про нещасний випадок, що стався з здобувачем освіти ( вихованцем, учнем, студентом, курсантом, слухачем, стажистом, клінічним ординатором, аспірантом, докторантом закладу) від 14.12.2023 року, у період з 07.12.2023 року по 12.12.2023 року комісія з`ясувала причини і обставини нещасного випадку, який стався із ученицею 9-А класу ОСОБА_9 під час освітнього процесу в укритті, де внаслідок конфлікту із однокласницею, ОСОБА_9 отримала забій м`яких тканин обличчя.( а.с.105)

Відповідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги №87581 від 06.12.2023 р. за адресою: м. Київ, пр-т Миру, 11 ( школа №141 ) здійснено виїзд бригади швидкої медичної допомоги для надання допомоги ОСОБА_9 , встановлено попередній діагноз: набряк м`яких тканин в ділянці лівої орбітальної ділянки гіперемія, біль. ( а.с.108)

Відповідно до протоколу допиту неповнолітньої потерпілої від 05.01.2024 року та додатку до нього, дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_19 , в період часу з 15:18 год. до 15:36 год. 05.01.2024 р. у приміщенні Центру захисту та соціально-психологічної підтримки, які постраждали або стали свідками насильства ( модель Барнахус) за адресою : АДРЕСА_4 , було здійснено допит неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , за участі законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , спеціаліста-психолога ОСОБА_20 , спеціаліста-психолога ОСОБА_21 , координатора-психолога ОСОБА_22 , допит з неповнолітньої потерпілою ОСОБА_9 було проведено спеціалістом-психологом в спеціально обладнаному приміщенні центру «Барнахус», що відбувався наодинці та фіксувався шляхом безперервної аудіо та відео фіксації, обладнанням, що встановлено у приміщенні.(а.с.115)

Постановою дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_19 від 05.02.2024 р. оптичний диск - CD-R, на якому міститься відеозапис допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. ( а.с.118)

Згідно висновку психолога ОСОБА_21 за результатами проведення допиту з неповнолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15 грудня 2023 року, реакція страху починається в області мозку, що називається мигдалеподібним тілом ( мигдалина) Це ключова структура мозку в нейробіології страху і в обробці емоцій страху, гніву. Вона поширює сигнал по всьому тілу для підготовки до кращого захисту або реакції втечі, так званий ефект «Бий, замри або біжи». Одночасно з мигдалеподібним тілом, активізується передня поясна кора, яка розташована в лобовій долі мозку. Саме ця область повинна допомогти правильно інтерпретувати інформацію, яку він отримав. Вона бере участь участь у високорівневій обробці інформації, яка допомагає людині зрозуміти реальність загрози. Якщо ж наш «мислячий» мозок сказав, що реальність небезпечна, наше тіло починає реагувати, воно готується до бійки або втечі. Гіпоталамус посилає імпульс наднирникам, щоб вони вивільнили гормони стресу- ареалі і кортизол. Ці гормони пришвидшують серцебиття і змушують кров приливати до тих областей, які в ній найбільше потребують надзвичайної ситуації, таким як м`язи та інші важливі органи. Гормони стресу також впливають на дихальну і серцево-судину системи. Під час стресової ситуації ми дихаємо швидше, щоб збагатити кров киснем. Через стрес збільшується пульс, звужуються судини і збільшується кров`яний тиск. Це робиться для того, щоб направити збагачену киснем кров у напрямку м`язів. Це дає змогу мобілізувати додаткові сили у разі небезпеки. Критична ситуація-це така ситуація у якій суб`єкт не може реалізувати основні потреби свого життя і яка ставить його перед необхідністю зміни способу буття. Найсильнішими критичними ситуаціями особистості є такі , що пов`язані із усвідомленням власної смертності (невиліковна хвороба, участь у бойових діях, тощо.) або зіткнення зі смертю іншого (переживання втрати близької людини) Одна, в екзистенціонально- гуманістичній парадигмі будь-які критичні ситуації можна розглядати як своєрідне зіткнення зі смертю. Причому, смерть у даному контексті розуміється, як трансформуючий процес, відмова від старих, звичних способів буття і підбір, удосконалювання нових, більш адекватних умовам, що змінилися. Ліза пережила стрес та травмований подією, яка з нею трапилася, це впливає на її психоемоційний стан, вона переживає сум, страх, потребує захисту та підтримки близьких. Рекомендації: вважає за потрібне в проведенні профілактичної психологічної бесіди, корекційної роботи для зняття стресу, зниження тривог та почуття безпеки; корекційної роботи на підтримку емоційно-вольової сфери; необхідність дитину у слідчих діях для запобігання повторної травматизації. ( а.с. 119-123)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року клопотання дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_19 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0001898 від 12.12.2023 року, за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України -задоволено, надано дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів медичної документації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: історії хвороби та приналежної до неї медичної документації ( рентген знімки кісток лицевого скелета черепа, МРТ, КТ головного мозку) у яких відображені дані динамічного нагляду після подій 06.12.2023 року, що знаходяться у КНП «КМДКЛ №1», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 30, з можливістю їх вилучення.( а.с.125)

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 07.02.2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, дізнавач відділу дізнання Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_23 ознайомилась з медичною картою стаціонарного хворого №15686 на ім`я ОСОБА_9 на 27 арк., та згідно опису речей і документів, які були вилучені на постанови про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, зазначену медичну карту було вилучено. ( а.с. 126-128)

Згідно висновку експерта № 042-70-2024 від 16.02.2024 року дані наданої медичної документації ОСОБА_9 , з урахуванням даних судово-медичного огляду від 29.12.2023 року, свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 06.12.2023 року, у неї виявлені тілесні ушкодження: закрита травма лівого ока: синець на повіках, забійна рана верхньої повіки зі зниженням гостроти зору до 0,9.

Необхідно загострити увагу на наступному: - п. 1.2 „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України №6 від17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»;

- п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об?єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»;

- у п. 2.3. "Правил" визначено таке: "Легке тілесне ушкодження: - 2.3.3. Короткочасним належить вважати розлад здоров?я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день) ".

- 2.3.4. Під незначною стійкою втратою працездатності належить розуміти втрату загальної працездатності до 10%.

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров?я) та за критерієм незначної стійкої втрати загальної працездатності в розмірі 5%, відповідно п. 2.3.4 «Правил» (відповідно ст. 24 (таблиця) «Інструкції №2…».

Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились внаслідок не менше 1-2 травматичних дій (удар/тиснення) тупих(их) предмета(ів), характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились.

Часові дані, наведені в медичній документації, свідчать про те, що тілесне ушкодження, було спричинено до 14-16 06.12.2023.

Враховуючи характер та локалізацію всіх виявлених тілесних ушкоджень, виключається можливість їх утворення внаслідок падіння потерпілої з вертикального, чи близького до вертикального, положення тіла на поверхню.

З`ясування обставин спричинення тілесних ушкоджень є виключно компетенцію судово-слідчих органів.

Експерт наголошує, що між «тривалістю розладу здоров?я» (як критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості) та тривалістю лікування апріорі не існує ніякого кореляційного зв`язку. Тобто, будь-яке лікування, ніякими чином не відображає строки порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій. В даному випадку тривалий термін перебування на лікуванні пов`язаний не з характером та важкістю виявлений у ОСОБА_24 тілесного ушкодження, а з наявністю супутньої патології (Vertigo. Цефалгія. Астено-невротичний синдром. Ацетонемічний синдром), що також може бути проявом післякоммоційного синдрому (прояви психо-вегетативно-соматичних розладів - стійкий головний біль, запаморочення, порушення сну, емоційна лабільність, асенізація та інше), що є психологічним фактором та не підлягає судово-медичній оцінці.( а.с. 129-136)

Відповідно до протоколу допиту неповнолітнього свідка від 07.06.2024 року та додатку до нього, дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_19 , в період часу з 19:50 год. до 20:09 год 07.06.2024 р. у приміщенні ВП №2 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві «Зелена кімната» за адресою: АДРЕСА_5 , було здійснено допит неповнолітнього свідка ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за участі законного представника неповнолітнього свідка ОСОБА_26 , спеціаліста- психолога ОСОБА_3 , допит з неповнолітнім свідком було проведено психологом ОСОБА_3 , що відбувався наодинці та фіксувався шляхом безперервної аудіо та відео фіксації, обладнанням, що встановлено у приміщенні «Зеленої кімнати».( а.с.154-155,158)

Постановою дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_19 від 07.06.2024 р. оптичний диск - CD-R, на якому міститься відеозапис допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. ( а.с.159)

Згідно висновку спеціаліста ОСОБА_3 за результатами проведення допиту неповнолітнього, в якості свідка ОСОБА_25 , 2008 року народження, проведеного в період часу з 19:50 год. до 20:09 год. 07.06.2024 р., встановлено, що під час проведеного допиту хлопець відтворював послідовність подій типово для свого віку. Під час фази детальних запитань, надав пояснення з того, що пам`ятав, що характеризується, як ознака пережитого досвіду. Впродовж допиту хлопець трішки нервував, мабуть тому, що була поряд мама. За результатами допиту, спеціалістом рекомендовано: звернення за психологічною допомогою з метою пропрацювання психоемоційного стан та впливу події на дитину. ( а.с.160-164)

Відповідно до протоколу допиту неповнолітньої, яка не досягла віку кримінальної відповідальності від 11.06.2024 року та додатку до нього, дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_19 , в період часу з 12:30 год. до 13:01 год. 11.06.2024 р. у приміщенні, яке обладнане за методикою «Зелена кімната» ВП №2 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві за адресою: АДРЕСА_5 , було здійснено допит неповнолітньої, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , за участі законного представника ОСОБА_13 , психолога ОСОБА_27 , допит неповнолітньої, яка не досягла віку кримінальної відповідальності було проведено психологом ОСОБА_27 , що відбувався наодинці та фіксувався шляхом безперервної аудіо та відео фіксації, обладнанням, що встановлено у приміщенні «Зеленої кімнати».( а.с.183-184,186)

Постановою дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_19 від 11.06.2024 р. оптичний диск - CD-R, на якому міститься відеозапис допиту неповнолітньої, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. ( а.с.187)

Згідно висновку психолога за результатами проведення допиту неповнолітньої, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеного 11.06.2024 р., складеного психологом ОСОБА_27 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по фізичним, психологічним та інтелектуальним показниках демонструє відповідний віковий розвиток, що співвідноситься із характеристиками віку. Особливість соціальної ситуації розвитку полягає в тому, що підліток знаходиться в положенні між дорослим і дитиною. Для цього віку це є новоутворенням. За спостереженням когнітивні процеси розвинуті, характерним є використання підліткового сленгу «офігенні», «кенти», «в моменті». У ОСОБА_6 під час висловлення думки одночасно із вербальною активністю спостерігається невербальна активність. Вероніка оперує індивідуальними думками. Відтворення дитиною обставин подій є детальним та грунтовним, із урахуванням вікових особливостей. Ситуація конфлікту для ОСОБА_6 є емоційно значущою. Слід зауважити, виходячи із ознак дискусії, яка розгорталась між ОСОБА_6 та ОСОБА_28 , за такими ознаками, про які повідомила ОСОБА_6 , таких як: « ОСОБА_18 відштовхнула спочатку дискусії ОСОБА_6 , внаслідок чого ОСОБА_6 отримала фізичну травму правої руки», ОСОБА_6 відреагувала ударом кулака «у моменті» в обличчя ОСОБА_28 . ОСОБА_6 здійснила удар кулаком автоматично як рухлива реакція на провакаційні рухи з боку ОСОБА_28 . ОСОБА_6 психологічно переживає, що під час та після ситуації конфлікту, дорослі (вчителі) залишили її на самоті із ситуацією та не переконалися у її, як фізичному, так і психологічному стані. За результатами допиту, спеціалістом рекомендовано: з метою забезпечення інтересів дитини, дізнавачу варто враховувати ушкодження (що підтверджується медичною довідкою), які отримала ОСОБА_6 під час ескалації ситуації конфлікту. Слід наголосити, що для психічного розвитку дитини ОСОБА_6 важливим є пропрацювати ситуацію конфлікту із психологом з метою зняття емоційного напруження та рефлексії ситуації. Бажано законному представникові ОСОБА_6 забезпечити та сприяти психологічній консультації дитини із психологом.( а.с.188-192)

Відповідно до копії довідки №16811 чергового лікаря ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , 14 р. надано медичну допомогу на травматологічному пункті, діагноз: забій правої кисті. ( а.с.202)

Таким чином, на підставі наведеного та з урахуванням показань особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність ОСОБА_6 , яка не оспорювала що завдала удару потерпілій ОСОБА_9 , вказуючи, що потерпіла її спровокувала відкинувши руку, показань потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_16 , у сукупності із висновком експерта № 042-702024, суд приходить до висновку, що особа, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність ОСОБА_6 вчинила суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд не сприймає доводи сторони захисту що через дії ОСОБА_9 , ОСОБА_6 також пошкодила руку та їй встановлено діагноз забій правої кисті, оскільки саме правою рукою - кулаком, що не заперечувалось самою неповнолітньою ОСОБА_6 , останя нанесла потерпілій тілесні ушкодження, зокрема й у ліве око та вказаний удар був такої сили, що у потерпілої не лише утворився синець, а мала місце забійна рана верхньої повіки зі зниженням гостроти зору до 0,9.

Крім того, пояснюючи суду де боліла рука у неповнолітньої остання вказала саме на кісточку кисті правої руки.

Відповідно до частини 1 статті 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. Частиною 2 статті 97 КК України передбачено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього можуть бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді: застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктами 2 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують: - у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК; - до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК); - при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 дійсно вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, у віці 15 років, кримінальна відповідальність за яке настає з 16 років.

Виходячи з наведеного, у зв`язку з тим, що особа, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність ОСОБА_6 , вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, суд вважає, що до ОСОБА_6 на підставі ст. 498 КПК України та ст. 97 КК України необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені положеннями ст.105 КК України.

При розгляді клопотання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, та особу неповнолітньої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася ( а.с.169), позитивно характеризується за місцем навчання (а.с.166), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває ( а.с.167-168 ), на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах і дітей-сиріт, не перебуває (а.с.172). Проведеним обстеженням житлово-побутових умов проживання ОСОБА_6 можна зробити висновок, що остання проживає разом із матір`ю у належних умовах для проживання, забезпечена необхідним (а.с. 173-174).

Допитана у судовому засіданні мама неповнолітньої ОСОБА_6 - законний представник ОСОБА_13 надала доньці виключно позитивні характеристики, зазначила, що власних доходів дитина не має, натомість мама зареєстрована як ПП, є перукарем, донька усім забезпечена, в них добрі та дружні відносини.

Також зазначила, що неповнолітня ОСОБА_6 вступила на навчання у фаховий коледж, проте наказу щодо зарахування ще немає.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених даних про особу ОСОБА_6 , вважає за доцільне застосувати до неповнолітньої ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру, передбачений п. п.1, 2 ч. 2 ст. 105 КК України у вигляді примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та у вигляді обмеження дозвілля, а також встановлення особливих вимог до її поведінки за виключенням покладання на неповнолітню ОСОБА_6 обов`язку продовжити навчання із зобов`язанням відвідування занять у навчальному закладі, оскільки не вбачає передумов для такого застосування у розумінні ст. 105 КК України.

Такого висновку суд дійшов, заслухавши пояснення неповнолітньої ОСОБА_6 яка не засудила свій вчинок.

Крім того, законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 звернулася із цивільним позовом до законного представника особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність - ОСОБА_13 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обгрунтування позову зазначила, що внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_6 спричинила значну шкоду, тому, що весь період намагання поновити порушені права потерпілої, життя цивільного позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Тому, внаслідок таких протиправних дій понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок. Враховуючи страждання, змушені змін у житті та порушення нормального способу життя, розмір завданої майнової шкоди становить 1400 грн. 40 коп. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

Просила стягнути із ОСОБА_13 на її користь 1400 грн. 40 коп. майнової шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_10 заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

ОСОБА_13 під час судового розгляду поданий законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 цивільний позов в частині відшкодування майнової шкоди визнала, натомість просила відмовити у стягненні моральної шкоди та у цій частині позов не визнала.

Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Із урахуванням вимог ст. ст. 1179, 1180 ЦК України, оскільки неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Але відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на час вирішення цивільного позову досягла 15 років, будь-якого майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, у неї немає. Під час розгляду кримінального провадження факт завдання неповнолітньою ОСОБА_6 неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, підтверджується висновком судово-медичної експертизи №042-70-2024 від 16.02.2024 (а.с.136).

Майнова шкода потерпілою стороною обґрунтовується витратами на придбання ліків.

Суд зазначає, що законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 суду довела, що кошти в сумі 1400 грн. 40 коп. витрачені на придбання лікарських препаратів, а саме: Магне В6 Антистрес на загальну суму 428 грн. 40 коп.; Теалоз ДУО р-н офтальмологічний на загальну суму 405 грн. 00 коп. та ОМК 2 краплі очні 10 мл. на загальну суму 576 грн. 00 коп., оскільки такі були придбані у аптеці ТОВ «Знахарь плюс» по проспекту Соборності, 10/1, Дніпровського району, м. Києва в період часу з 08.12.2023 року по 09.01.2024 року, що відповідає періоду, коли потерпіла проходила лікування, зазначене підтверджується копіями чеків №80736 від 14.12.2023 року, №79752 від 08.12.2023 року та №276129 від 09.01.2024 року та 186922 від 11.05.2023 ( а.с.62-64) наданих ОСОБА_10 на підтвердження майнової шкоди.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_10 в частині відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_10 про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 у розмірі 20 000 грн., то на думку суду, вони підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові від 03.10.2019 року у справі №709/1173/17 Верховний суд зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок завдання неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 неповнолітньою ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень потерпіла пережила психічні переживання, страждання, негативні емоції, дії неповнолітньої ОСОБА_6 викликали також у цивільного позивача негативні емоції, психічні переживання, була позбавлена можливостей реалізації своїх звичок, відбулося порушення способу життя.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди суд враховує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а тому, враховуючи надане законним представником неповнолітньої потерпілої обґрунтування рівня, характеру, тривалості та обсягу душевних та психічних страждань, характеру майнових та немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у житті неповнолітньої потерпілої, а також, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, завданої суспільно небезпечними діями неповнолітньої ОСОБА_6 , які спричинили короткочасний розлад здоров`я неповнолітньої ОСОБА_29 , пережитий стрес та біль, зниження гостроти зору у неповнолітньої дівчинки та конкретні обставини встановлені судом, становить 15 000 грн., та вважає, що саме такий розмір відповідає душевним переживанням, пов`язаним із завданням легких тілесних ушкоджень.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що цивільний позов ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню.

Витрати на залучення експерта у розмірі 6 013 (шість тисяч тринадцять) грн. віднести за рахунок держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно неповнолітньої ОСОБА_6 - не застосовувалися.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 369-372, 498, 501 КПК України, ст. 105 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 - задовольнити частково.

На підставі ст. 498 КПК України, відповідно до вимог ч. 2 ст. 97, ст. 105 КК України, у зв`язку з недосягненням ОСОБА_6 віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, застосувати до неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до її поведінки строком на 1 рік, а саме:

- заборонити неповнолітній ОСОБА_6 відвідувати розважальні заклади та заклади відпочинку після 21 години без присутності батьків, або осіб, що їх замінюють;

- обмежити перебування неповнолітньої ОСОБА_6 поза місцем проживання, заборонивши вихід з будинку, який є місцем проживання неповнолітнього (в т. ч. тимчасового) щоденно у період з 22 години вечора до 07 години ранку без присутності батьків або осіб, що їх замінюють (за виключенням часу прямування та перебування в укритті під час повітряної тривоги, а також необхідності отримання медичної допомоги).

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 , майнову шкоду у розмірі 1400 грн. 40 коп. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

В решті позову відмовити.

Процесуальні витрати пов`язані із проведенням судово-медичної експертизи за № 042-70-2024 від 16 лютого 2024 року у сумі 6013 (шість тисяч тринадцять) гривень - віднести за рахунок держави.

Речові докази:

- оптичний носій інформації, а саме - СD-R, на якому міститься відеозапис допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 117);

- оптичний носій інформації, а саме - СD-R, на якому міститься відеозапис допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 158);

- оптичний носій інформації, а саме - СD-R, на якому міститься відеозапис допиту неповнолітньої, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 186);

Сектору ювенальної превенції Дніпровського УП ГУНП в м. Києві (м. Київ, вул. Вінстона Черчилля, 2) взяти неповнолітню ОСОБА_6 на профілактичний облік, проведення заходів індивідуальної профілактики та здійснення контролю за виконанням судового рішення.

Службі у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (м. Київ, Харківське шосе, 4-а) вжити заходів для здійснення соціальної реінтеграції з неповнолітньою ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення через Дніпровський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_30