Справа № 237/4526/21
Провадження № 1-кп/204/240/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000579, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Курахове Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, українця, одруженого, працюючого ФОП « ОСОБА_8 », раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Соснівка Покровського району Донецької області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана справа.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 . Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна. Існує ризик того, що обвинувачена у разі не застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може переховуватися від суду. Ступінь ризику втечі стороною обвинувачення оцінено у сукупності факторів, пов`язаних із характером особи обвинуваченої, моральністю, її відношенням до інкримінованого кримінального правопорушення, місцем проживання родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами життя, сімейними зв`язками та зв`язками із суспільством. Водночас стороною обвинувачення не встановлено стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченою не будуть вживатися перешкоди для відправлення правосуддя у спосіб неявки в судове засідання. Отже, ОСОБА_6 достовірно знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її судом винуватою у вчиненні цього кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за скоєне, буде переховуватись від суду. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, має місце у зв`язку з не проведенням в судовому засіданні допиту свідків та другого обвинуваченого. Обґрунтування існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України полягає в тому, що впродовж тривалого часу обвинувачена здійснювала незаконний збут наркотичного засобу та психотропної речовини, що свідчить про схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, продовження відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованою та необхідною мірою.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, зазначивши, що вказані прокурором у клопотанні ризики є не доведеними. Просив суд застосувати відносно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала думку захисника.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини. Саме така правова позиція висловлена у п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

Розглядаючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) від 21.04.2011 року, згідно з яким обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти та інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість повідомленої їй підозри.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 306 КК України у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів та психотропних речовин, а також у використанні коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів з метою продовження незаконного обігу наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років. Тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій, може бути мотивом та підставою переховуватися від суду. Суд зауважує, що ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження, співставлення можливих негативних для обвинуваченої наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини у найближчій перспективі свідчить про високий рівень ризику переховування від суду враховуючи обставини кримінального провадження. Таким чином, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження не закінчено та продовжується, свідки у кримінальному провадженні не допитані. Оскільки обвинуваченій відомо місце проживання та анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні, існує ризик незаконного впливу на свідків. Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід також враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Таким чином ризик впливу на свідків існує на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Тобто на даний час існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 нового кримінального правопорушення.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання, суд дійшов висновку, що за наявності встановлених та триваючих ризиків у кримінальному провадженні, не надання стороною захисту доказів, які б свідчили про необхідність зміни обраного запобіжного заходу обвинуваченій, враховуючи, що у даному випадку доводи сторони захисту не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження, клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягає, оскільки на даній стадії розгляду кримінального провадження застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання встановленим ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Слід зауважити, що застосований до обвинуваченої запобіжний не є занадто обтяжливим для неї, а продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти реалізації існуючим ризикам кримінального провадження.

Отже, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченій ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стоком на два місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 181, 183, 331 369, 371, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Заборонити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , строком до 06 листопада 2024 року, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога», надання невідкладної медичної допомоги обвинуваченому та подальшого невідкладного повернення до житла.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 06 листопада 2024 року наступні обов`язки:

- не відлучатися з АДРЕСА_5 , в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- негайно прибувати до суду за першим викликом;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 10.09.2024.

Суддя ОСОБА_1