Провадження № 11-кп/4823/550/24
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003280 від 30.08.2023, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, фізичної особи - підприємця, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Цивільний позов прокурора задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради 36 169 грн 28 коп у рахунок відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_9 , зарахувавши 1 752 грн 31 коп на рахунок коштів місцевого бюджету та 34 416 грн 97 коп на рахунок коштів НЗСУ.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- мопед «LEADER ML50», реєстраційний номер СВАВ НОМЕР_1 , - повернуто у користування ОСОБА_9 ;

- автомобіль «MITSUBISHI LANCER Х», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернуто власнику ОСОБА_10 .

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.09.2023 на транспортні засоби, а саме, мопед «LEADER ML50», реєстраційний номер НОМЕР_3 НОМЕР_1 , та автомобіль «MITSUBISHI LANCER Х», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Місцевим судом визнано винуватим в тому, що 30 серпня 2023 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Lancer X», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись проспектом Михайла Грушевського міста Чернігова в напрямку від перехрестя вулиці 77-ої Гвардійської дивізії та проспекту Левка Лук`яненка до вулиці 1-ої Танкової бригади у порушення пунктів 10.1, 10.5 Правил дорожнього руху, на перехресті проспекту Михайла Грушевського, вулиць 1-ої Танкової бригади та ОСОБА_11 , де організовано круговий рух, не переконавшись, що зміна ним напрямку руху не створить небезпеки іншим учасникам руху, здійснив виїзд з вказаного перехрестя на вулицю 1-ої Танкової бригади, допустивши зіткнення з мопедом марки «Leader ML50», реєстраційний номер НОМЕР_3 НОМЕР_1 , який на той момент рухався колом в попутному з ним напрямку праворуч від керованого ОСОБА_7 транспортного засобу, унаслідок чого водій вказаного мопеду ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву лівого ключично-акроміального з`єднання з помірною підшкірною гематомою, садном та набряком периартикулярних м`яких тканин області ключиці, що згідно висновку експерта в сукупності, як можливого наслідку одного травматичного впливу, відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. п. 10.1, п. 10.5 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодившись з вироком суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та на підставі ст. 46 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_9 , а кримінальне провадження закрити. Вважає вирок суду необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зауважує, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, примирився з потерпілим ОСОБА_9 та повністю відшкодував завдані йому збитки, потерпілий жодних претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не має. Зазначає, що наявність обвинувального акту на розгляді Деснянського районного суду м. Чернігова щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України вказує лише на те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України, а не вчинив це кримінальне правопорушення. Вказує, що оскільки відсутній обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , який би набрав законної сили, або відомостей, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, то на теперішній час він вважається таким, що вчинив кримінальне правопорушення вперше. На думку захисту, всі вимоги, зазначені у ст. 46 КК України, яких необхідно дотримуватися обвинуваченому з метою звільнення його від кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 виконав.

Заслухавши доповідача, позицію обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги з викладених в них підстав, потерпілого, який просив закрити провадження у зв`язку з примиренням з обвинуваченим, думку прокурора, який не заперечував проти закриття провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є правильною, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , місцевий суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, який на обліку у наркологічному диспансері чи у лікаря-психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, врахував обставини, які пом`якшують його покарання, а саме, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а також позицію сторони обвинувачення щодо міри покарання, висновки органу з питань пробації щодо низького ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, та обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк в межах санкції статті.

Що стосується прохання захисника про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження стосовно нього, то таке заслуговує на увагу з огляду на таке.

Розділ ІХ Кримінального кодексу України містить правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно однією із обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних злочинів, вперше.

При цьому особою, яка вчинила злочин вперше, вважається особа, яка раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів вищевказаної тяжкості, які утворюють сукупність, не перешкоджає для застосування ст.46 КК України лише за умови, що вони не складають реальної сукупності.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст.46 КК) є вчинення нею вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину.

Примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, тобто особа визнає себе винуватою та у учасників не виникає сумнівів щодо її винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Як установлено апеляційним судом, Деснянський районний суд м. Чернігова своїм вироком від 06 травня 2024 року ОСОБА_7 визнав невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та виправдав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із не доведенням, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Колегія суддів доходить висновку, що вчинення кримінального правопорушення в іншому провадженні не може бути враховано під час призначення покарання за цим вироком, оскільки вина ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України не доведена, вирок суду, який би набрав законної сили, відсутній, а сам факт направлення обвинувального акту до суду не свідчить про винність особи. (ухвала Колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 лютого 2024 року справа № 741/1634/23).

Тому твердження захисту відносно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

У Постанові від 16.01.2019 у справі № 439/397/17 Велика Палата Верховного Суду навела правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ст. 46 КК України «Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим», зазначивши, що право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого.

Саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_9 , останній претензій морального чи матеріального характеру не має, позовну заяву не подавав, заподіяна шкода в результаті ДТП відшкодована обвинуваченим ОСОБА_7 в повному обсязі та з ним він примирився.(а.п. 28).

У засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_9 також підтвердив свою позицію та наголосив на примиренні з обвинуваченим.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги захисника є обґрунтованими та дають підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-407, 412-419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_9 на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Комунального некомерційного підприємства Чернігівська міська лікарня № 2 Чернігівської міської ради 36 169 гривень 28 копійок у рахунок відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_9 , зарахувавши 1 752 гривні 31 копійку на рахунок коштів місцевого бюджету та 34 416 гривень 97 копійок на рахунок коштів НЗСУ.

Речові докази:

- мопед «LEADER ML50», реєстраційний номер СВАВ НОМЕР_1 - повернути у користування ОСОБА_9 ;

- автомобіль «MITSUBISHI LANCER Х», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернути власнику ОСОБА_10 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4