У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за №0000248 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області, з незакінченою вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітніх дітей 2015 р.н., 2017 р.н. та 2020 р.н., без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000248 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у якому просить застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248 від 02.08.2024.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 84 від 25 березня 2023 року молодшого сержанта ОСОБА_4 , командира господарчого відділення взводу забезпечення батальйону НОМЕР_2 , який вважається таким, що 16 березня 2023 року самовільно залишив частину та відсутній на службі понад 10 діб, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) з 25 березня 2023 року увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , використовуючи свій статус військовослужбовця, у порушення вказаних вище вимог законодавства, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду для себе та третьої особи невстановленої досудовим розслідуванням службової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , уповноваженої на виконання функцій держави, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, 18 липня 2024 року в ході телефонної розмови із ОСОБА_9 за допомогою месенджера «Telegram» під іменем користувача « НОМЕР_3 », висловив ОСОБА_8 пропозицію надати йому неправомірну вигоду для себе та третьої невстановленої досудовим розслідуванням службової особи ІНФОРМАЦІЯ_3 за прийняття рішення такою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме службових осіб одного з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за вирішення питання щодо виготовлення та видачі довідки військово-лікарської комісії та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного із внесеними відомостями про непридатність для проходження служби у Збройних Силах України із виключенням з військового обліку.

Цього ж дня, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, перебуваючи за місцем реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході телефонної розмови із ОСОБА_9 за допомогою месенджера «Telegram» під іменем користувача « НОМЕР_3 », з метою маскування своєї протиправної діяльності, повідомив про необхідність надати грошові кошти в загальній сумі 17 000 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на вказану дату становить 704 865,9 грн.), які він має передати третім особам представникам одного з РТЦК та СП за виготовлення указаних вище документів: довідки військо-лікарської комісії та тимчасового посвідчення військовослужбовця.

ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронних органів на викриття протиправної діяльності ОСОБА_4 , надав свою згоду на передачу частини грошових коштів, після чого останній обумовив місце зустрічі, на якій мав отримати грошові кошти.

Так, ОСОБА_4 створив умови, при яких ОСОБА_9 був упевненим, що тільки передача ним неправомірної вигоди для третіх осіб представників ІНФОРМАЦІЯ_3 , є запорукою безперешкодного отримання документів про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи єдиний злочинний намір на отримання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб від ОСОБА_8 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, запросив ОСОБА_8 до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де 24.07.2024 о 10:36 год. одержав неправомірну вигоду у розмірі 1 000 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на указану дату становить 41 231,6 грн.) для їх подальшої передачі невстановленим досудовим розслідуванням службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 , що уповноважені на виконання функцій держави, щодо виготовлення та видачі ними довідки військо-лікарської комісії та посвідчення військовозобов`язаного із відміткою про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку.

При цьому, ОСОБА_4 повідомив, що на протязі декількох днів будуть виготовлені оригінали довідки військово-лікарської комісії та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного із внесеними відомостями про непридатність для проходження служби у Збройних Силах України із виключенням з військового обліку, за які ОСОБА_8 повинен буде доплатити 17 000 доларів США. (що згідно курсу НБУ станом на указану дату становить 17 937,2 грн.)

Надалі, ОСОБА_4 в ході телефонної розмови із ОСОБА_9 за допомогою месенджера «Telegram» під іменем користувача « НОМЕР_3 », неодноразово відкладав зустрічі та передачу документів, після чого висловив останньому прохання про необхідність передачі йому 4 000 гривень, необхідних для забезпечення транспортного засобу пальним та здійснення поїздки для отримання виготовлених невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 документів на ім`я ОСОБА_8 , які слугуватимуть підставою для уникнення проходження служби у Збройних Силах України.

Після чого, 29 липня 2024 року о 16 годині 16 хвилин ОСОБА_8 , із використанням банківського терміналу ІНФОРМАЦІЯ_5 для самообслуговування клієнтів перерахував на банківський картковий рахунок Першого українського міжнародного банку « ІНФОРМАЦІЯ_6 » № НОМЕР_4 , наданий ОСОБА_4 , в якості частини неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 4 000 гривень.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний намір на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, 08 серпня 2024 року в ході телефонної розмови із ОСОБА_9 за допомогою месенджера «Telegram» під іменем користувача « НОМЕР_3 », повторно висловив пропозицію останньому надати йому неправомірну вигоду у розмірі 17 000 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на указану дату становить 696 739,9 грн.) для подальшої передачі невстановленим досудовим розслідуванням службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 , що уповноважені на виконання функцій держави, щодо видачі ними довідки військо-лікарської комісії та посвідчення військовозобов`язаного із відміткою про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку.

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи єдиний злочинний намір на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, близько 11 години 48 хвилин 08 серпня 2024 року, перебуваючи поблизу місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 17 000 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на указану дату становить 696 739,9 грн.), які в подальшому повинен був передати невстановленим досудовим розслідуванням службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 , що уповноважені на виконання функцій держави, за виготовлення та видачу ними довідки військо-лікарської комісії, виданої ІНФОРМАЦІЯ_7 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № 1962 від 31.07.2024, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 із відміткою про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку.

Однак, о 11 годині 48 хвилин 08 серпня 2024 року ОСОБА_4 затриманий правоохоронними органами поблизу місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а його протиправна діяльність припинена.

Отже, ОСОБА_4 , маючи єдиний злочинний намір у період часу із 18 липня 2024 року до 08 серпня 2024 року одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_8 для себе та третіх осіб, у розмірі 18 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом становить 737 971,5 гривень та 4 000 гривень за виготовлення невстановленими досудовим розслідуванням службовими особами з ІНФОРМАЦІЯ_3 , що уповноважені на виконання функцій держави, довідки військо-лікарської комісії, виданої ІНФОРМАЦІЯ_7 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № 1962 від 31.07.2024, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 із відміткою про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку.

Слідчий зазначає, що за таких обставин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

08.08.2024, стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є пособництво у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Сторона обвинувачення вказує, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 , підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом проведення огляду, матеріалами проведених в ході досудового розслідування НС(Р)Д, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий вказує, що під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Крім того слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_4 має злочинні зв`язки та досвід, пов`язаний з діяльністю військовослужбовців Збройних Сил України, зокрема з ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому може і сам залишити територію України, поза пунктами пропуску, у зв`язку з тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачена у вигляді позбавлення волі строком від 5-ти до 10-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років, з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватися від органу досудового слідства за кордоном.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому, просив задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Вважає, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що свою вину визнає, кається у вчиненому, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання. Зазначив, що підозрюваний визнає вину, хоче співпрацювати із органом досудового розслідування, одружений, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, тому вважає ризики зазначені в клопотанні не доведеними. Крім того, вказав, що кваліфікація статті по якій оголошено підозру його підзахисному є спірною. Просив застосувати цілодобовий домашній арешт або визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000248 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 08.08.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий 08.08.2024 року о 13 год. 11 хв.

08.08.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження за №№0000248 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, а саме в пособництві у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє, чи надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна., яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протокол огляду від 08.08.2024 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.08.2024 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 08.08.2024 року, вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Варто зауважити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. При цьому, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ризик незаконного впливу на свідків, у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Водночас варто зауважити, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Вказаний правовий припис кореспондується з ч. 1 ст. 23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Усвідомлюючи зазначене, підозрюваний може вчинити спроби незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше показань, що негативним чином позначиться на неупередженості дослідження обставин кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано свідків, показання яких слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Слідчий суддя погоджується із доводами сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний може знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється. Вказані ризики носять формальний характер та належним чином не підтверджені.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду , незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому, доводи сторони захисту про відсутність зазначених ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у період дії воєнного стану, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, що останній з незакінченою вищою освітою, одружений, який має на утриманні малолітніх дітей 2015 р.н., 2017 р.н. та 2020 р.н., без зареєстрованого місця проживання, раніше не судимий.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У зв`язку із наведеним клопотання слідчого підлягає до задоволення.

У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2024 року складає 3028 гривні, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп. Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, слідчий суддя не вбачає.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 : прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано08.08.2024 року о 13 год. 11 хв., а тому строк тримання під вартою слід обчислювати із вказаного моменту.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України,

слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 04 жовтня 2024 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 04 жовтня 2024 року (включно).

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1