Провадження № 1-кп/947/975/24
УХВАЛА

30.07.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001397 від 14.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м.Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з триманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

В обгрунтування клопотання прокурор, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, зазначив, що відносно ОСОБА_4 в період досудового розслідування застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався судом і строк дії якого спливає. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачена може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки ОСОБА_4 з метою укриття своєї злочинної діяльності може впливати на свідків які є службовими особами НПУ, шляхом розміщення недостовірної та компрометуючої інформації в мережі інтернет та у соціальних мережах, а також погроз, залякування тощо, щоб ті надавали покази на її користь.

Прокурор вважає, що більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_4 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та просить суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та заявила суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу.

В судовому засідапнні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання про зміну запобіжного заходу та посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, зазначила, що клопотання прокурора є необгрунтованим, вона не має наміру переховуватись від суду, вважає, що тримається під вартою незаконно. Також зазначила, що перебуваючи у слідчому ізоляторі, вона погано себе почуває, стан її здоровья погіршився. Просить суд змінити запобіжний захід у виглядів тримання під вартою на інший запобіжний захід, не появ`заний з позбавленням волі або зменшити розмір застави, оскільки визначений судом розмір застави є непомірним для неї, оскільки у неї скрутне матеріальне становище.

Дослідивши заявлене клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Суд вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , а також існування ризиків переховування від суду, здійснення незаконного впливу на свідків, які доведені прокурором, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу та дають підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та свідчать про неможливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на продовження існування та доведення ризиків. Крім того, суд звертає увагу, що в своєму ж клопотанні обвинувачена стверджує що до затримання не мала особисте житло в м. Одесі та винаймала квартиру, має декілька кредитних зобов`язань та проблеми із роботою, відсутність родичів в м. Одесі, що свідчить про відсутність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків.

Зазначені обставини в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченої від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченої, не може оцінюватися виключно на підставі тверджень обвинуваченої, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На даний час обвинуваченою не надано суду достатніх та переконливих доказів, що відпали ризики, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу відносно неїу вигляді тримання під вартою.

Тому суд вважає, що зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час судового провадження.

Оскільки обвинуваченою не наведено достатніх підстав, які могли б слугувати для зміни запобіжного заходу, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченої, той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, суд дійшов висновку про існування зазначених прокурором та передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які у теперішній час не відпали та не зменшились і про те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинуваченої під вартою переважає над її особистими інтересами і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченої та запобігти зазначеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одночасно, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченої в їх сукупності, зокрема і майновий стан обвинуваченої, суд вважає, що в даному кримінальному провадженні можливо зменшити раніше обраний розмір застави в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з метою гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України, а саме: заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зменшити до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 гривен.

Саме такий запобіжний захід є достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої та виконання покладених на неї обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31, 177-178, 183, 184, 194, 196, 197, 314-317, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 27.09.2024 року, включно.

Раніше визначений ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.06.2024 року розмір застави, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240 гривень - зменшити до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 гривень.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" (для виконання).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1