Справа № 991/6165/24
Провадження № 1-кс/991/6199/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення: детектива Національного бюро ОСОБА_3 ,

за сторони захисту: підозрюваного ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна від 16.07.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 07.02.2024,

установив:

17.07.2024 до слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна від 16.07.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 07.02.2024. Клопотання погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_8 .

Цього ж дня розгляд зазначеного вище клопотання призначений на 18.07.2024 та відкладений на 22.07.2024, у зв`язку з викликом народного депутата України ОСОБА_4 (власника майна) у судове засідання задля дотримання вимог ст. 482-2 КПК України.

І. Суть клопотання

Детективами Національного антикорупційного бюро України (далі НАБ України) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000210 від 07.02.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що Комишанською сільською радою Сумської області на підставі протоколу від 19.07.2023 № 70 на платформі «Prozzoro» опубліковано оголошення UA-2023-07-19-007440-a про проведення відкритих торгів з особливостями через електронну систему закупівель ДК 021:2015:45450000-6 «Інші завершальні будівельні роботи - реконструкція водогону в АДРЕСА_1 по вулицях...», очікуваною вартістю 28 874 000 грн, зі строком виконання до 31.05.2024.

Переможцем вказаної закупівлі визнано Дочірнє підприємство ПАТ «Сумбуд» будівельно монтажне підприємство «Лебединпромбуд» (далі Дочірнє підприємство, ДП ПАТ «Сумбуд» БМП «Лебединпромбуд»). Сума договору про закупівлю склала 24 222 507,7 грн. Фінансування вказаної публічної закупівлі здійснюється за рахунок коштів фонду з ліквідації наслідків збройної агресії рф проти України.

У зв`язку з цим, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше березня 2024 року, у народного депутата України ОСОБА_4 , обраного по виборчому округу № 162 (з центром - АДРЕСА_1 ), виник умисел, спрямований на одержання від голови Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області ОСОБА_9 неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення чи невчинення дій з використанням наданої йому влади та службового становища.

06.03.2024 ОСОБА_4 з метою реалізації умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, зустрівся з ОСОБА_9 у ресторані у м. Київ, під час якої сільський голова повідомив йому про те, що з боку контролюючих та правоохоронних органів Сумської області на нього та Дочірнє підприємство здійснюється тиск та створюються штучні перешкоди у організації та забезпеченні будівництва.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи з метою одержання неправомірної вигоди, будучи обізнаним про вказану публічну закупівлю та про перешкоди, які виникли у підрядника внаслідок відповідних дій правоохоронних органів Сумської області, зокрема Управління стратегічних розслідувань у Сумській області (за слідчою версією подій), висловив прохання ОСОБА_9 надати неправомірну вигоду у розмірі, що становить 14% (10% з яких передбачені для нього та 4% - для правоохоронних органів Сумської області) від суми договору, укладеного на 24 222 507 грн, що становить 3 391 151 грн.

Вказана неправомірна вигода повинна була надаватися ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 та правоохоронних органів за вжиття ним заходів, обумовлених його службовим становищем, щодо виділення коштів державного бюджету для забезпечення потреб вказаної територіальної громади, а також за невикористання ним як народним депутатом України своїх прав та повноважень, зокрема можливості направлення депутатських звернень, вимог до правоохоронних органів Сумської області з метою виявлення можливих порушень законності в діяльності Комишанської об`єднаної територіальної громади, ініціювання питань щодо проведення перевірок процедур публічних закупівель з послуг будівництва та погодження тендерної документації тощо, вжиття відповідних заходів та/або усунення, завдяки наданій йому владі, будь-яких негативних наслідків у результаті дій правоохоронних органів.

25.04.2024 ОСОБА_4 під час зустрічі із ОСОБА_9 повторно висловив останньому прохання надати неправомірну вигоду у розмірі 14 % на його користь та третіх осіб, яку він, у свою чергу, повинен надати протягом тижня з моменту підписання акта виконаних робіт між Комишанською сільською радою та ДП ПАТ «Сумбуд БМП «Лебединпромбуд» та перерахування грошових коштів на користь підрядника і лише у виключних випадках протягом двох тижнів.

09.05.2024 Комишанською сільською радою здійснено оплату на користь ДП ПАТ «Сумбуд» БМП «Лебединпромбуд» за виконані роботи.

У подальшому 30.05.2024 під час зустрічі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у ресторані у м. Охтирка Сумської області, останній визначив, що неправомірну вигоду необхідно віддати людині, яка буде консультувати з юридичних питань, та підтвердив, що це буде працівник Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції (за слідчою версією подій), зазначивши при цьому, що він вжив заходів, завдяки наявної у нього влади, щодо нездійснення представниками правоохоронних органів Сумської області тиску на підрядників та сільську раду, зокрема, не перешкоджання здійснення ними їх законної господарської діяльності.

Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що для подальшої передачі частини неправомірної вигоди необхідно контактувати із відповідною особою (відповідно до надісланого 06.06.204 ОСОБА_4 на мобільний телефон ОСОБА_9 повідомлення, цією особою є « ОСОБА_10 . Юридический консультант»), яка буде підтримувати зв`язок із правоохоронними органами та через яку надалі необхідно передавати грошові кошти, а саме 14 % від розміру оплати за договорами, для подальшого надання цієї суми ОСОБА_4 та представникам вказаних правоохоронних органів.

07.06.2024 ОСОБА_9 домовився про зустріч із цією особою 10.06.2024 у м. Суми. Під час зустрічі ОСОБА_9 та працівник Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції (за слідчою версією подій), який, дотримуючись заходів конспірації, повідомив про те, що він прийшов забрати неправомірну вигоду, завуалювавши це під словом «документи». Водночас, на запитання ОСОБА_9 щодо деталей, у зв`язку з чим відбувається вказана зустріч, працівник правоохоронного органу повідомив про особисту необізнаність, вказавши, що його мета - забрати «документи», однак, не отримавши підтвердження від ОСОБА_9 про можливість їх негайного надання, залишив місце зустрічі, не отримуючи грошові кошти. Про ці обставини ОСОБА_9 того ж дня повідомив ОСОБА_4 .

Під час наступної зустрічі з працівником правоохоронного органу 16.06.2024, ОСОБА_9 намагався з`ясувати, за які саме дії має бути надана неправомірна вигода на користь представників правоохоронних органів, на що останній повідомив, що він не уповноважений повідомляти цю інформацію.

16.06.2024 ОСОБА_4 засобами телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_9 щодо необхідності передачі неправомірної вигоди на його користь та представників правоохоронних органів за вчинення відповідних дій та прийняття рішень через особу чоловічої статі, з якою відбулась зустріч цього ж дня, тобто через «консультанта».

Цього ж дня не встановлена на даний час органом досудового розслідування особа чоловічої статі, визначена ОСОБА_4 , засобами телефонного зв`язку повідомила ОСОБА_9 , що отримання неправомірної вигоди буде забезпечувати не перешкоджання здійснення діяльності ОСОБА_9 як голови Комишанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Охтирського району Сумської області та відповідних підрядників, які виконують будівельні роботи у Охтирському районі Сумської області за договорами із вказаною об`єднаною територіальною громадою.

Пізніше, цього ж дня, під час телефонної розмови ОСОБА_4 із ОСОБА_9 , останній повідомив, що домовився на вівторок про зустріч для передачі 14 %, на що ОСОБА_4 зазначив сільському голові на необхідності передачі на його користь та третіх осіб, через визначену ним особу, обумовленого розміру неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 211 456,83 грн, що становить 14% від 1 510 405,97 грн, перерахованих Комишанською сільською радою на користь ДП ПАТ «Сумбуд» БМП «Лебединпромбуд» згідно з актом № 2 від 08.05.2024 на виконання договору.

Також, у ході досудового розслідування встановлено, що не пізніше 06.03.2024 у народного депутата України ОСОБА_4 виник умисел на організацію вчинення злочину, зокрема одержання неправомірної вигоди, поєднаного з вимаганням.

06.03.2024 під час зустрічі ОСОБА_4 із ОСОБА_9 у ресторані у м. Київ, останній повідомив народному депутату про те, що з боку контролюючих та правоохоронних органів Сумської області на нього та Дочірнє підприємство здійснюється тиск та створюються штучні перешкоди у організації та забезпеченні будівництва.

ОСОБА_4 , будучи обізнаним про вказану публічну закупівлю, про перешкоди, які виникли у підрядника, та повноваження ОСОБА_9 як селищного голови укладати та розривати договори, вирішив залучити його як виконавця вчинення злочину, зазначивши ОСОБА_9 про необхідність одержання ним від представників підрядної організації неправомірної вигоди у розмірі 14 % (10% з яких передбачені для нього та 4% - для правоохоронних органів Сумської області) від суми договору, укладеного на 24 222 507 грн, що становить 3 391 151 грн.

Протягом березня - червня 2024 року ОСОБА_4 організовував та координував дії ОСОБА_9 з метою отримання ним неправомірної вигоди, а також необхідності вжиття відповідних заходів, спрямованих на унеможливлення викриття злочинної діяльності.

29.03.2024 ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, спрямований на організацію одержання ОСОБА_9 неправомірної вигоди на його користь та користь третіх осіб, поєднаного з вимаганням, зустрівся з ОСОБА_9 у ресторані у м. Охтирка Сумської області. Під час цієї зустрічі ОСОБА_4 зазначив ОСОБА_9 , що у разі відмови представників Дочірнього підприємства надавати неправомірну вигоду, ОСОБА_9 , будучи розпорядником бюджетних коштів, може зловживати своїми повноваженнями, не підписуючи акти виконаних робіт за договорами та затримуючи, таким чином, оплату за виконані роботи до кінця року, чим умисно створювати умови, за яких підрядники будуть вимушені надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам своїм правам та інтересам.

Під час зустрічі 25.04.2024, яка відбулась у м. Київ, ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_9 про готовність підприємств, які виконують роботи відповідно до договорів із сільською радою, надавати неправомірну вигоду, підтвердив розмір цієї неправомірної вигоди та знову зазначив ОСОБА_9 , що у разі відмови представників Дочірнього підприємства надавати неправомірну вигоду, ОСОБА_9 , який є розпорядником бюджетних коштів, має використати свої повноваження та вчинити ті дії, про які він йому казав на минулій зустрічі. Також, ОСОБА_4 зазначив, що одержувати неправомірну вигоду від підрядників повинен ОСОБА_9 , дотримуючись вказівок, які він буде йому надавати, а у разі відмови суб`єктів господарювання надавати неправомірну вигоду, ОСОБА_4 буде ініціювати проведення перевірок діяльності цих суб`єктів господарювання правоохоронними та контролюючими органами, умисно створюючи умови, за яких підрядники будуть вимушені надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам своїм правам та інтересам.

У подальшому, 30.05.2024 під час зустрічі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у ресторані у м. Охтирка Сумської області, останній визначив, що неправомірну вигоду необхідно віддати людині, яка буде консультувати з юридичних питань, та підтвердив, що це буде працівник Управління стратегічних розслідувань в Сумській області (за слідчою версією подій), зазначивши при цьому, що він вжив заходів, завдяки наявної у нього влади, щодо нездійснення представниками правоохоронних органів Сумської області тиску на підрядників та сільську раду, зокрема, не перешкоджання здійснення ними їх законної господарської діяльності.

Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що для подальшої передачі частини неправомірної вигоди необхідно контактувати із відповідною особою (відповідно до надісланого 06.06.204 ОСОБА_4 на мобільний телефон ОСОБА_9 повідомлення, цією особою є « ОСОБА_10 . Юридический консультант»), яка буде підтримувати зв`язок із правоохоронними органами та через яку надалі потрібно передавати грошові кошти, а саме 14 % від розміру оплати за договорами, для подальшого надання цієї суми ОСОБА_4 та представникам вказаних правоохоронних органів, тим самим координуючи дії ОСОБА_9 .

07.06.2024 ОСОБА_9 домовився про зустріч із зазначеною вище особою 10.06.2024 у м. Суми. Під час цієї зустрічі ОСОБА_9 та працівник Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції (за слідчою версією подій), який, дотримуючись заходів конспірації, повідомив про те, що він прийшов забрати неправомірну вигоду, завуалювавши це під словом «документи». Водночас, на запитання ОСОБА_9 щодо деталей, у зв`язку з чим відбувається вказана зустріч, працівник правоохоронного органу повідомив про особисту необізнаність, вказавши, що його мета - забрати «документи», однак, не отримавши підтвердження від ОСОБА_9 про можливість їх негайного надання, останній покинув місце зустрічі, не отримуючи неправомірну вигоду. Про ці обставини ОСОБА_9 того ж дня повідомив ОСОБА_4 .

Під час наступної зустрічі з працівником правоохоронного органу 16.06.2024, ОСОБА_9 намагався з`ясувати, за які саме дії має бути надана неправомірна вигода на користь представників правоохоронних органів, на що останній повідомив, що він не уповноважений повідомляти цю інформацію.

16.06.2024 ОСОБА_4 засобами телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_9 щодо необхідності передачі неправомірної вигоди на його користь та представників правоохоронних органів за вчинення відповідних дій та прийняття рішень через особу чоловічої статі, з якою відбулась зустріч цього ж дня, тобто через «консультанта».

Цього ж дня не встановлена на даний час органом досудового розслідування особа чоловічої статі, визначена ОСОБА_4 , засобами телефонного зв`язку повідомила ОСОБА_9 , що отримання неправомірної вигоди буде забезпечувати не перешкоджання здійснення діяльності ОСОБА_9 як голови Комишанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Охтирського району Сумської області та відповідних підрядників, які виконують будівельні роботи у Охтирському районі Сумської області за договорами із вказаною об`єднаною територіальною громадою.

Пізніше, цього ж дня, під час телефонної розмови ОСОБА_4 із ОСОБА_9 , останній повідомив, що домовився на вівторок про зустріч для передачі 14 %, на що ОСОБА_4 повідомив сільському голові про необхідність передачі на його користь та третіх осіб, через визначену ним особу, обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 211 456,83 грн, що становить 14 % від 1 510 405,97 грн, перерахованих Комишанською сільською радою на користь ДП ПАТ «Сумбуд» БМП «Лебединпромбуд» згідно з актом № 2 від 08.05.2024 на виконання договору.

15.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України, які є особливо тяжкими корупційними кримінальними правопорушеннями.

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України), прокурор просить накласти арешт на майно Задорожнього ОСОБА_11 , який полягає у тимчасовій забороні відчуження, розпорядження та користування, а саме:

1) квартиру, загальною площею 42 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) транспортний засіб марки «TOYOTA», модель «LAND CRUISER PRADO 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

ІІ. Позиції учасників кримінального провадження

Детектив Національного бюро ОСОБА_3 , яка діє на підставі доручення прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_12 від 18.07.2024, у судовому засіданні подане клопотання підтримала у повному обсязі, просила накласти арешт на майно ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування майном. Зазначила, що право користування підозрюваного майном необхідно обмежити, обґрунтування такої позиції не навела. Вважає, що перебування автомобіля в заставі не виключає можливості накладення на нього арешту у межах кримінального провадження. Звернула увагу на те, що сім`я ОСОБА_4 проживає у квартирі, право власності на яку зареєстровано за його тестем. Доказів придбання квартири ОСОБА_4 у шлюбі стороною захисту не надано.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі. Зазначив, що автомобіль перебуває у заставі до вересня 2028 року, у зв`язку з чим у ОСОБА_4 на даний час відсутнє право розпорядження ним. Подвійне обтяження майна є недоречним, на думку захисту. Квартира, про яку йде мова у клопотанні, набута ОСОБА_4 у шлюбі, відтак вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи, що на сьогодні частки власності кожного з подружжя у цьому майні не виділено, накладення арешту у повному обсязі буде порушувати інтереси та права дружини ОСОБА_4 . Стосовно обмеження права користування майном зазначив, що на даний час у ОСОБА_4 на утриманні перебуває троє малолітніх дітей, а вказана квартира та автомобіль є єдиним майном, яким користується сім`я. Таке обтяження є порушенням прав та свобод членів його сім`ї. Квартира, в якій ОСОБА_4 на даний час проживає, не належить йому на праві власності, тому нерухомість, про яку йде мова у судовому засіданні, дійсно є його єдиною власністю.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі. Зазначив, що сторона захисту вважає повідомлену ОСОБА_4 підозру необґрунтованою.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав правову позицію своїх адвокатів, просив відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна. Повідомив, що шлюб укладений у 2012 році, а квартира придбана у 2014 році. Його малолітні діти зареєстровані у квартирі, яку просять арештувати.

ІІІ. Встановлені обставини, мотиви та оцінка слідчого судді

Подане прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури клопотання підсудне Вищому антикорупційному суду відповідно до ст. 33-1, п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, для забезпечення можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та накладається на майно, зокрема підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 2, 5 ст. 170 КПК України).

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Виходячи з положень Кримінального процесуального кодексу України, визначених підстав накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов таких висновків.

1) Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна

15.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України, а саме у: проханні службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для себе та третіх осіб в особливо великому розмірі, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, третіх осіб дій з використанням наданої їй влади чи службового становища (1); організації одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаного з вимаганням (2).

Під час розгляду клопотання детективом доведено існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень. Вагомість наявних доказів про їх вчинення підтверджуються долученими до клопотання матеріалами, в копіях: заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту свідка; протоколами огляду від 10.02.2024, від 07.06.2024, від 07.07.2024, від 08.07.2024; відомостями з веб-сайту Prozorro про проведення торгів з предметом закупівлі «Інші завершальні будівельні роботи Реконструкція…»; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Факти та обставини, які були озвучені під час судового засідання, з розумною достатністю та вірогідністю, могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, на даному етапі досудового розслідування, що до викладених у повідомленні про підозру обставин кримінальних правопорушень імовірно може бути причетний народний депутат України ОСОБА_4 , який неодноразово зустрічався з сільським головою територіальної громади Охтирського району Сумської області ОСОБА_9 та під час зустрічей, а також у телефонних розмовах з ним, обговорював обставини надання йому та іншим особам з правоохоронних органів грошових коштів за забезпечення можливості безперешкодного здійснення діяльності сільської ради з будівництва та відновлення об`єктів інфраструктури на території об`єднаної територіальної громади Охтирського району Сумської області, а також про отримання від підрядників неправомірної вигоди, не підписуючи акти виконаних робіт та затримуючи таким чином оплату за договорами. У майбутньому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Викладене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Під час розгляду клопотання стороною захисту не надавались докази на спростування обґрунтованості підозри, а лише висловлено позицію щодо необґрунтованості повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 підозри, у зв`язку з чим слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту в цій частині.

2) Правові підстави для арешту майна

Арешт майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 2, 5 ст. 170 КПК України).

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ч. 1 ст. 50 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється, зокрема, за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини та може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

На слідчого, прокурора покладається обов`язок при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна надати документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження, зокрема підозрюваним таким майном (п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Санкція ч. 4 ст. 368 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління (ч. 1 ст. 49 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Сторона захисту у судовому засіданні зазначила про те, що майно, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_4 , придбано у шлюбі, але доказів на підтвердження цього не долучила.

Разом з тим, із долучених до клопотання матеріалів, а саме: аналітичної довідки (станом на 17.05.2024) та щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, за 2023 рік вбачається, що датою укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 є 14.07.2012.

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Підозрюваному ОСОБА_4 на праві власності належить:

- квартира, загальною площею 42 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , дата набуття права власності 30.01.2014, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (довідка № 387359303 від 18.07.2024);

- транспортний засіб марки «TOYOTA», модель «LAND CRUISER PRADO 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , дата набуття права власності 07.09.2021, що підтверджується реєстраційною карткою транспортного засобу.

Дослідивши додані прокурором до клопотання документи, які підтверджують право власності на майно (об`єкти рухомого та нерухомого майна), слідчим суддею встановлено, що вказане вище майно було набуто подружжям (підозрюваним ОСОБА_4 та ОСОБА_14 ) у період їх перебування у шлюбі, який було укладено у 2012 році.

Частинами 1 та 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном (ч. 1 ст. 67 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення (ст. 70 СК України).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так, сторонами провадження не надано документів щодо визначення часток у майні (квартири та автомобіля), набутому за час шлюбу подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що воно є їх спільною сумісною власністю. Більш того, захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що частки власності подружжя у майні не виділено.

Презюмується, що частки кожного з подружжя є рівними, але на момент постановлення ухвали (на етапі досудового розслідування) слідчий суддя позбавлений можливості їх визначити в натурі, у зв`язку з тим, що це питання не вирішено ні самим подружжям, ні судом у порядку позовного провадження.

Частиною 1 ст. 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Арешт майна, мова про який йде у Кримінальному процесуальному кодексі України, передбачає позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном і не вимагає, щоб таке майно належало на праві власності особі.

Отже, коли майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, право власності зареєстроване за тим з подружжя, який є підозрюваним у кримінальному провадженні, а частки подружжя при цьому не виділені, підозрюваний має право на володіння, користування і розпорядження таким майном у повному обсязі, а не лише своєю часткою та за відсутності іншої домовленості між подружжям, накладення слідчим суддею арешту на таке майно відповідатиме меті арешту майна.

Натомість, у випадку застосування судом покарання у виді конфіскації майна, вилучити у власність держави можливо тільки те майно, яке є власністю засудженого.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування арешту майна, яке є спільною сумісною власністю, без зазначення часток подружжя, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

3) Речі є тим видом майна, на яке може бути накладено арешт

Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку, зокрема, на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України). Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у своєму клопотанні просить накласти арешт на квартиру та автомобіль. Таке майно відповідає положенням ч. 1, 2 ст. 181 ЦК України (оскільки є нерухомим та рухомим) та положенням ч. 10 ст. 170 КПК України, відтак, на нього може бути накладено арешт.

Відповідно до положень абз. 3 ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Таким чином, посилання адвоката ОСОБА_5 на недоречність подвійного обтяження майна підозрюваного є необґрунтованим, оскільки накладення арешту майна у межах кримінального судочинства є самостійним заходом забезпечення кримінального провадження, застосування якого не обумовлюється наявністю чи відсутністю інших обтяжень на майно.

4) Завдання, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням про арешт майна

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України). Зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, можливість відчуження належного підозрюваному на праві власності майна є обґрунтованою.

5) Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Положення КПК України узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, який дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини» / Uzan and others v. Turkey, заяви № 19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Отже, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження за наявних обставин неможливо.

Частина четверта статті 173 КПК України визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

На думку слідчого судді, враховуючи, серед іншого, суспільну небезпеку можливих кримінальних правопорушень, їх специфіку, ступінь тяжкості, накладення арешту у цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, оскільки не має на меті позбавити фізичну особу належного їй майна, а лише тимчасово обмежити її право розпоряджатися та відчужувати його до завершення кримінального провадження.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів власника майна ОСОБА_4 та ОСОБА_14 слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для них, з огляду на викладені вище обставини справи.

Враховуючи викладене, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати тимчасову заборону розпорядження та відчуження вказаного у клопотанні прокурора майна, зважаючи на встановлені ризики його відчуження підозрюваним на користь третіх осіб.

Разом з тим, не було доведено необхідності накладення арешту із тимчасовою забороною користування майном. Така заборона становитиме надмірне втручання у приватне життя підозрюваного та членів його родини, у тому числі малолітніх дітей, яке, на переконання слідчого судді, не здатне забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав підозрюваного та членів його сім`ї, які мають право користування житлом.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що на цьому етапі досудового розслідування не може вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі встановлювати наявність складу злочину, винуватість осіб чи ступінь вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. 132, 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який полягає у тимчасовій забороні розпорядження та відчуження, а саме:

-квартиру, загальною площею 42 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

-транспортний засіб марки «TOYOTA», модель «LAND CRUISER PRADO 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам, присутнім під час її оголошення. Копію ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам, які не були присутні в судовому засіданні.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_15