УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/955/24

Провадження № 1-кс/486/185/2024

26 липня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Южноукраїнського відділу окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000237, внесеному 31.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 390 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично перебуваючого за адресою: АДРЕСА_2 , (ДУ «Південноукраїнська виправна колонія № 83»), раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 390 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.07.2024 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшло клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Южноукраїнського відділу» окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000237, внесеному 31.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 390 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . прокурор обґрунтовує тим, що у провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №000037 від 31.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 .

Матеріалами клопотання зазначається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Горлівка Донецької області, громадянин України, котрий на даний час утримується під вартою та перебуває в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» ( АДРЕСА_3 ), раніше судимого: 14.04.2004 року вироком Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області за ст. 140 ч. 2 КК України ( у редакції 1960 року), ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.3, ст. 187 ч.3, ст. 296 ч.3, ст. 152 ч.3, ст. 309 ч.1, 70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, який звільнений з місць позбавлення волі 26.11.2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання; 08.06.2004 року вироком Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області за ст. 185 ч. З КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 три роки 6 місяців. Вирок апеляційного суду Донецької області від 06.06.2005 року скасовано, вважається засудженим за ст. 185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, в силу ст. 70 ч. 4 КК України дане покарання поглинуте покаранням призначеним за вироком Микитівського районного суду м.Горлівка Донецької області від 14.04.2004 року призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років; 10.02.2014 року вироком Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Данні про звільнення відсутні; 18.08.2020 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ст. 185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, який на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки; 03.02.2021 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ст. 186 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 роки і 7 місяців; 25.05.2023 ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4 невідбуту частину строку покарання у вигляді позбавлення волі замінено на більш м`яке, а саме на обмеження волі строком 2 роки 2 місяці 26 днів, який обвинувачується у тому, що він вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.02.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням до покарання у виді 4 років і 7 місяців позбавлення волі; 25.05.2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_4 невідбуту частину строку покарання у вигляді позбавлення волі замінено на більш м`яке, а саме на обмеження волі строком 2 роки 2 місяці 26 днів.

Засуджений ОСОБА_4 30.06.2023 року прибув для подальшого відбування покарання у виді обмеження волі до дільниці для тримання осіб, засуджених до обмеження волі ДУ «Південноукраїнської виправної колонії № 83», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де 15.09.2023 року він був письмово ознайомлений зі схемою меж адміністративної території вказаної установи та порядком відбування покарання у виді обмеження волі, обов`язками, встановленими правилами внутрішнього розпорядку установи, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ст. 59 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ відбування покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, 15.09.2023 року засудженому ОСОБА_4 письмово роз`яснено про те, що під час відбування покарання у виді обмеження волі він повинен постійно знаходитися в межах виправного центру під наглядом, залишати його межі лише за спеціальним дозволом адміністрації цього центру, проживати за особистим посвідченням, яке видається взамін паспорту.

Однак, під час відбування покарання у вигляді обмеження волі у засудженого ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі шляхом самовільного залишення місця обмеження волі.

Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не отримавши у встановленому порядку дозволу на вихід за межі адміністративної території вказаної вище дільниці обмеження волі, ОСОБА_4 30.05.2024 року у період часу з 22:40 год. до 23:30 год., самовільно залишив територію ДУ «Південноукраїнської виправної колонії № 83» та втік у невідомому напрямку.

Крім цього, України Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-1Х, в Україні введено воєнний стан з 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався.

30.05.2024 року у нічний час доби після самовільного залишення території ДУ «Південноукраїнська виправна колонія № 83», під час дії в Україні воєнного стану ОСОБА_4 перебуваючи біля подвір`я житлового будинку з огорожею АДРЕСА_4 , у якому мешкає ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного наміру, діючи умисно та повторно, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, ОСОБА_4 , розуміючи, що він діє в умовах воєнного стану, шляхом проникнення до подвір`я житлового будинку, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, перестрибнувши через огорожу воріт, таємно та незаконно проник до подвір`я житлового буд. АДРЕСА_4 , звідки викрав двоколісний велосипед зеленого кольору, вартістю 2925 грн, з яким місце злочину покинув, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

31.05.2024 року ОСОБА_4 у нічний час доби, після самовільного залишення території ДУ «Південноукраїнська виправна колонія № 83» виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке належить комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційне об`єднання».

З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, таємно від сторонніх осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 31.05.2024 року у нічний час доби, переконавшись, що його протиправні дії непомітні для сторонніх осіб, шляхом віджиму металевої решітки вікна приміщення майстерні комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об`єднання», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно проник до службового кабінету ремонтно-механічної дільниці, звідки із шухляди робочого столу викрав талони на дизельне паливо Energy ДП - 3 - Євро по 20 літрів кожний талон у кількості 6 штук на загальну суму 5627,52 грн. та талони на бензин А-95 - Євро 5 - ЕО на 20 літрів кожний талон у кількості 19 штук на загальну суму 18126,00 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

03.06.2024 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області до ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, враховувавши строк затримання, тобто з 31.05.2024 року до 29.07.2024 року включно.

Разом з тим, на даний час наявні ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, посадових осіб потерпілої особи та вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилося та не відпали, продовжують існувати.

На підставі викладеного, прокурор просить клопотання задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 390 та ч. 4 ст. 185 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з утриманням його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти клопотання.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 у судовому засіданні також не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як слідує з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого злочину за ч. 1 ст. 390 КК України та умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому під тяжбою отримання покарання позбавлення волі у разі визнання його винуватим, останній в подальшому може переховуватись від суду, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів: учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однак, у разі повернення до дільниці для тримання осіб, засуджених до обмеження волі ДУ «Південноукраїнської виправної колонії № 83» без продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не залишення в СІЗО, в силу вимог кримінально-виконавчого законодавства України, що значно послаблює умови відбування покарання у виправних центрах у порівнянні з СІЗО та іншими установами виконання покарань, ОСОБА_4 зможе зазначеним вкотре скористатись, щоб залишити межі виправного колонії та в такий спосіб продовжити кримінальні правопорушення, у яких він обвинувачується, впливати на свідків або вчинити нові кримінальні правопорушення.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту ст.197 КПК України випливає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, а саме обвинувачений може:

п. 1 - переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого злочину за ч. 1 ст. 390 КК України та умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та він усвідомлює про можливість призначення йому саме такого виду покарання в разі доведення його вини в суді;

п. 3 - незаконно впливати на свідків, посадових осіб потерпілої особи;

п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимим, а також враховуючи той факт, що останній самовільно залишив місце обмеження волі, на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти умисні злочинні дії.

Як встановлено, запобігти вищевказаним ризикам шляхом обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку з тим, що такі не є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки. Заявлені ризики на даний час продовжують існувати та не зменшились.

Вирішуючи дане клопотання, враховую вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченого ОСОБА_4 вказаних вище кримінальних правопорушення, характеризуючи особу обвинуваченого дані.

У рішенні «Марченко проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, і приходить до висновку, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що застосуванняи більш м`якого запобіжного заходу є неможливе, оскільки інші види запобіжного заходу не виключатимуть вищенаведеним ризикам та не будуть співмірним тяжкості інкримінованому злочину.

Судом встановлено, що підготовче судове засідання вказаного кримінального провадження суддею Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_7 призначено на 14 год. 00 хв. 05.08.2024 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання, що в судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, тому продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 219, 309, 395, 492, 496 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Южноукраїнського відділу» окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000237, внесеному 31.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 390 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка Донецької області, громадянина України, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 390 та ч. 4 ст. 185 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто з 26.07.2024 року до 23.09.2024 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому, надіслати начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1