Номер провадження: 11-кп/813/1041/24
Справа № 491/1073/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 14.12.2023 у кримінальному провадженні №0000300, внесеному до ЄРДР 12.10.2022відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинське, Ананьївського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.07.2022 року Любашівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року, та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання даного вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 11.10.2022 року до чергової частини сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки села Григорівка (Долинська об`єднана територіальна громада) Подільського району Одеської області про те, що її колишній співмешканець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на протязі останнього року систематично вчиняє відносно неї психологічне насильство (ЄО № 2271 від 11.10.2022). Вказана заява зареєстрована в журналі єдиного обліку сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області 12 жовтня 2022 року за № 2271. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1,4 ст. 214 КПК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2022 року за № 0000300 за ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_7 , який перебуває на превентивних обліках Національної поліції за категорією «сімейний насильник», в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 01.12.2021 року по 08.10.2022 року, знаходячись по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою на її адресу, приниженні її гідності, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_9 , а саме викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Зокрема, 01.12.2021 року, біля 20.00 години, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, у зв`язку з чим ОСОБА_7 відповідно до постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2022 у справі № 491/1153/21 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

В подальшому, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 11.06.2022 року, біля 10.00 години, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, у зв`язку із чим ОСОБА_7 відповідно до постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2022 у справі № 491/415/22 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 20.06.2022 року, біля 18.30 години, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, у зв`язку із чим ОСОБА_7 відповідно до постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2022 у справі № 491/431/22 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS№210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. bст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, ш проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, зжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Як вбачається із вказаного, в період з 01.12.2021 року по 20.06.2022 року, а саме: 01.12.2021 року біля 20.00 години, 11.06.2022 року біля 10.00 години, 20.06.2022 року біля 18.30 години, ОСОБА_7 перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин, провокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинював відносно співмешканки ОСОБА_9 психологічне насильство у вигляді словесних образ, погроз, висловлюванні нецензурною лайкою на її адресу, приниженні гідності останньої, тому ОСОБА_7 було визнано винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства відносно ОСОБА_9 .

Продовжуючи свої протиправні дії, 08.10.2022 року, біля 10.00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно останньої акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу останньої.

Внаслідок тривалого періоду вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_7 , а саме у період часу з 01.12.2021 року по 08.10.2022 року, у потерпілої ОСОБА_9 розвинулися психічні порушення невротичного регістру у вигляді «Пролонгованої депресивної реакції, що супроводжується суїцидальною налаштованістю та емоційною нестійкістю», (тобто розладу адаптації, що триває більш ніж 6 місяців та відповідає діагностичним критеріям рубрики Г 43.21 за міжнародною кваліфікацією хвороб 10-го перегляду), виникнення яких знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із шкодою, яку було спричинено внаслідок скоєних відносно неї протиправних дій.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, постановленим всупереч вимог кримінального та процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не зіставив фактичних обставин правопорушення в адміністративному та кримінальному провадженнях, не врахував, що доказів вчинення домашнього насильства немає, не надано доказів звернення до поліції потерпілої 08.10.2022 та не відібрано пояснень від самої потерпілої, не допитано свідків вказаної події.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та кримінальне провадження № 0000300, внесеному до ЄРДР 12.10.2022 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Прокурор Любашівської окружної прокуратури ОСОБА_10 подала заперечення на апеляційну скаргу у яких зазначає, що дослідженні судом докази причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення у своїй сукупності дозволяють із впевненістю стверджувати про те, що в його діях наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника, а вирок районного суду залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_9 будучи належним чином сповіщеною про дату та час в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомила.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку сторони захисту та прокурора, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілої у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності потерпілої.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та заперечував проти скоєння злочину, надавши відповідну правову оцінку заявленим в апеляційній скарзі доводам і наявним в матеріалах провадження доказам, апеляційний суд доходить наступних висновків.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушенні за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується дослідженими у суді першої інстанції доказами, які у своїй сукупності є достатніми, допустимими, узгодженими між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом першої інстанції з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Так допитана у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що вона з ОСОБА_7 проживала спільною родиною на протязі 15 років, у 2008 році та у 2012 році від сімейних відносин народились діти. Тривалий час обвинувачений вчиняє домашнє насильство щодо неї, яке полягає у образах потерпілої нецензурними словами, безпідставних звинуваченнях у зраді, погрозах фізичною розправою. В грудні 2021 року обвинувачений наніс їй тілесні ушкодження, за що був засуджений вироком суду. Потерпіла вказала, що неодноразово, а саме в листопаді 2021 року, грудні 2021 року, червні 2022 року викликала працівників поліції з приводу вчинення обвинуваченим насильства в сім`ї, за вказаними фактами щодо обвинуваченого неодноразово складались протоколи про адміністративні правопорушення, однак він продовжував систематично вчиняти насильство в сім`ї. Після чергових дій обвинуваченого щодо вчинення насильства відносно неї, в жовтні 2022року, вона вирішила звернутись до органу поліції із заявою про вчинення ОСОБА_7 домашнього насильства відносно неї, бажає, щоб його притягнули до кримінальної відповідальності, оскільки він систематично вчиняє психологічне насильство відносно неї, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості її життя.

Також районним судом допитано ряд свідків, а саме:

- ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є старостою села в якому мешкали обвинувачений та потерпіла, під час проживання однією сім`єю, обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_9 , яке полягає у образах нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, про що її як старосту села повідомляла потерпіла. Обвинувачений безпідставно ставився до потерпілої прискіпливо, неодноразово до них приїжджали працівники поліції, складали протоколи про адміністративні правопорушення, однак обвинувачений надалі продовжував вчиняти домашнє насильство відносно потерпілої.

- ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 знайома протягом тривалого часу, є їх односельчанкою. Під час проживання однією сім`єю, обвинувачений тривалий час вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_9 , яке полягає у образах нецензурними словами, погрозах фізичною розправою. Іноді вона бачила потерпілу з синцями на тілі. Траплявся випадок коли потерпіла деякий час мешкала у свідка вдома, після того як обвинувачений вигнав її з їх оселі. Вважає що причини вчинення домашнього насильство відносно потерпілої у обвинуваченого безпідставні, потерпіла є доброю господинею, як мати добре піклується про дітей.

- ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є односельчанкою обвинуваченого та потерпілої та проживала недалеко від їх оселі. Протягом останніх років обвинувачений ОСОБА_7 вчиняв домашнє насильство відносно ОСОБА_9 , створював конфліктні ситуації, ображав потерпілу, завдавав їй тілесні ушкодження. Неодноразово до них приїжджали працівники поліції та притягали обвинуваченого до відповідальності за домашнє насильство відносно потерпілої.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР № 0000300 від 12.10.2022 року (т. 1, а.с. 87);

- заявою ОСОБА_9 зареєстрованої в журналі єдиного обліку сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області 12 жовтня 2022 року за № 2271 (т. 1, а.с. 93);

- копією постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2022 у справі № 491/1153/21(т. 1, а.с. 95);

- копією постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2022 у справі № 491/415/22 (т. 1, а.с. 96);

- копією постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2022 у справі № 491/431/22 (т. 1, а.с. 97);

- висновком судово-психіатричного експерта № 506 від 26.10.2022 року, відповідно до якого внаслідок тривалого періоду вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_7 , а саме у період часу з 01.12.2021 року по 08.10.2022 року, у потерпілої ОСОБА_9 розвинулися психічні порушення невротичного регістру у вигляді «Пролонгованої депресивної реакції, що супроводжується суїцидальною налаштованістю та емоційною нестійкістю», (тобто розладу адаптації, що триває більш ніж 6 місяців та відповідає діагностичним критеріям рубрики Г 43.21 за міжнародною кваліфікацією хвороб 10-го перегляду), виникнення яких знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із шкодою, яку було спричинено внаслідок скоєних відносно неї протиправних дій (т. 1, а.с. 111-114).

Оцінюючи вищезазначені докази, апеляційний суд приходить висновку про те, що всі досліджені у суді першої інстанції докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку, всупереч доводів апеляційної скарги, не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти однозначного висновку про те, що вина у вчинені інкримінованого ОСОБА_7 злочину доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та які повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок.

Доводи захисника про те, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України підлягає закриттю, оскільки кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілої, яка відсутні в даному кримінальному провадженні, спростовується наявністю в матеріалах справи заяви потерпілої ОСОБА_9 зареєстрованої в журналі єдиного обліку сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області від 12 жовтня 2022 року № 2271 (т. 1, а.с. 93).

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що районний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення, з якими погоджується й апеляційний суд, у зв`язку з чим вважає доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження вини обвинуваченим ОСОБА_7 , безпідставними.

Разом з тим, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також усталену практику Верховного Суду, згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Апеляційний суд вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є законним, достатнім, співрозмірним, справедливим та призначене у відповідності до вимог ст. 50 та 65 КК України та буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладене колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 14.12.2023 у кримінальному провадженні № 0000300, внесеному до ЄРДР 12.10.2022 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4